78 ROLF NORDHAGEN [7 



være det kalkholdige underlag huser en artsrik og interessant vege- 

 tation, fandt jeg (paa den excursion som avholdtes i tilknytning til 

 uaturforskermotet 17. — 18. juli 1916) saaledes nogen faa eks. av 

 Circæa alpina i et morkt hul indunder nogen klippeblokker, sam- 

 men med Pterygophylliim lucens og skyggeelskende levermoser. 

 Planten blev ellers ikke bemerket andre steder paa øen. — Paa 

 Utsire, sydvest for Haugesund, hvor jeg opholdt mig 14 dager 

 sommeren 1916, gjenfandt jeg lignende forhold. Phegopteris polij- 

 podioides og Dryopteris holdt her likesom paa Frooene til i revner 

 og spalter, som var beskyttet mot solstraalerne. Alliiim ursinuni 

 bemerkedes bare paa et eneste sted paa hele øen, og det var i en 

 næsten utilgjængelig dj^p og smal kloft med yderst dæmpet belys- 

 ning, hvor der ellers væsentlig fandtes en utpræget skyggeflora 

 bestaaende av moser.i) — Ranunciilus Ficaria optraatte paa Utsire 

 bare i kløfter og revner under store bregner, likeledes Oxalis. Der 

 kunde sikkert nævnes endda flere eksempler som viser at spørs- 

 maalet i sin helhet er temmelig kompliceret. — L. G. Romell") har 

 været inde paa disse ting i en diskussion øm skjærgaardsvegetatio- 

 nen i Stockholmstrakten. Han antyder (p. 157) der at man kanske 

 burde inddele sky ggeplan terne i «egte» og «uegte», r. mere eller 

 mindre specialiserede, mere eller mindre plastiske. Han sier 

 videre: «Från konkurrensen i skåren utom trådgrånsen åfo 

 nu t. ex. alla akta skuggvåxter uteslutna.^) De mindre akta, 

 mera plastiska kunna dåremot ha utsikter øm tillåfventyrs de arter 

 som el jes hindra dem från att sitta i solen af någon anledning ha 

 forhinder. I verkligheten åro naturligtvis inga våxter fuUkomligt 

 «akta». Hvarje våxt har sitt speciella satt at reagera på olika klimat- 

 faktorer och olika kømbinatiøner af klimatfaktorer, har sin speciella 

 ekvation som vi i intet fall ørdentligt kanna. Den enda såkert 

 anvåndbara integralen år konkurrensen.» 



Denne sidste uttalelse av Romell synes mig dog at være noget 

 overdreven. Ti vel er det sandt at det botaniske billede søm 

 oprulles for en i skjærgaarden mange ganger er meget broget, og 

 at «nordliga och sydliga arter, xerøfila och hydrofila våxter f5re- 

 komma om hvarandra» (1. c. p. 155); og det kan ofte være fristende 

 at ræsønnere som saa at det hele væsentlig skyldes de lettere kon- 

 kurrenceforhold, hvilket igjen avhænger derav at en mængde arter 

 er udelukket fra saadanne pelagiske oer. Men i sine store træk (og 

 ogsaa i m.ange detailler) er vegetatiønsforhøldene i skjærgaarden 

 like «lovmæssige» som i andre egne, det vil si: artenes, associatio - 



1) Paa Møgster derimot vokste den frit belyst; forholdet er derfor 

 vanskeligere at forståa for denne arts vedkommende. Kanske den kalk- 

 rike hund influerer? 



2) Grånser och zoner i Stockholms yttre skårgård. Svensk Botanisk 

 Tidsskrift 1915, Bd. 9, H. 2. 



3) At dette ikke behøver at være tilfældet, vil fremgaa av det foregaa- 

 ende.; cfr. ogsaa hvad der er sagt om kløftene. 



