1916] PLANTEVEKSTEN PAA FROØENE OG NÆRLIGGENDE ØER 99 



— Agrostis stolonifera-a. ssociation, som fandtes paa endda 

 Utt torrere bundl Herfra tok jeg 25 prover; hyppighets- 

 tallene er multipliceret med 4 for sammenligningens skyld, og 

 opfort i rubrik II. Det fremgaar av tabellen at Plantago har oket 

 i frekvens; Glaux og Juncus Gerardi holder sig fremdeles godt, 

 men indenfor de enkelte prover igjen hadde de dog minket sterkt 

 i forhold til Plantago. Associationen udmerket sig ved en paafal- 

 dende tæthet; hver kvadratcentimeter av undergrunden var optat 

 til det yderste. Og det var atter sauene som hadde avgnaget plante- 

 matten saa sterkt at den saa ut som et jevnt grønt tæppe. — Flere - 

 steds paa valen var utviklingen ikke kommet længer; det nævnto 

 planteselskap støtte her umiddelbart op til klipperne. Men over 

 store strækninger kom der endda et trin til i serien, en e n g 1 i g- 

 n e n d e association, der var likesaa omsorgsfuldt avklippet av 

 sauene som foregaaende, og som maa benævnes en 

 Leontodon autumnalis — Trifolium repens — Agrostis vulgaris 

 Brunella vulgaris — Lotus corniculatus-a. ssociation. 



Ogsaa fra denne tok jeg 25 prøver, opfort i rubrik III (tallene 

 er multipliceret med 4). Nogen av halofytene gjenfindes i listen, 

 men de kan nu kun betragles som accessoriske bestanddeler. Alle 

 de dominerende og ellers en flerhet av artene, er typiske engplanter. 

 Et par av dem fortjener særlig opmerksomhet, nemlig Gentiana 

 involucrata og Botrychium Lunaria. Den første, søm er en typisk 

 strandengplante, (cfr. Blytt-Dahl: Haandbog i Norges flora 

 p. 577) har jeg foruten paa dette sted ogsaa iagttat i en eng i nær- 

 heten (cfr. p. 66). Den sidstnævnte art har jeg kun set paa Sauo- 

 valen, ikke paa andre øer. — I associationens bund fandtes en del 

 moser, Polytrichum cfr. juniperinum og et par Hypna, men de var 

 alle daarlige at se til. 



Rent lokalt, hvor stranden var særlig tor, dominerte Festuca 

 rubra f. arenaria, men det areal som denne association dækket, var 

 tilsammenlagt ubetydelig. — Paa litt stenet grund hvor græsmatten 

 ikl\e var saa tæt, vokste desuten nogen faa eks. av Cirsium lanceo- 

 latum og Rumex crispus. 



Denne eng som ovenfor er skildret, var altsaa slutsamfund i 

 Sauovalens assøciatiønssuite og vil vel ogsaa i fremtiden vedbli at 

 være det, ialfald saa længe kjor og sauer faar løv til at græsse paa 

 stranden. — Imidlertid bemerket jeg her og der smaa bestander av 

 Enipetrum i den sidst beskrevne association (den har jo hyppig- 

 hetsgraden 12, cfr. listen), og dette faktum bor muligens opfattes 

 som et tegn paa at den uundgaaelige lynghede kanske med tiden 

 vil bli climax ogsaa i denne serie, hvis kulturpaavirkningen (som 

 sker i engplanternes favør) uteblir. — Paa den anden side vil vel 

 undergrundens store kalkholdighet kunne forhindre dannelsen av 

 den sure humus som ellers er karakteristisk for lynghede-bunden. 



