118 ROLF NORDHAGEN [7 



utvilsomt kunne spore dens virkninger paa de nævnte mosers 

 utbredelse. — Warming har ogsaa omtalt disse ting;^) efter at ha 

 beskrevet den interessante vegetation paa nogen smaaoer i Bohus- 

 læns skjærgaard, sier han: «Der findes kort sagt smaa stumper af 

 forskjellige landplantesamfund paa disse smaa klippeoer langt ude 

 i havet, og i saa ringe høide over dette, at bolgerne maa kunne naa 

 derop eller i alt fald kaste deres salte sproit og skum derop; 

 våndet i vandpytterne og jordbunden maa i alt fald undertiden 

 være saltholdig. Naar man allikevel her kan træffe f roer og hale- 

 tudser, indlandsvegetation og ferskvandsplanter, maa grunden 

 søges deri at det vel yderst sjældent er i de for vegetationen 

 gunstige aarstider, at det salte vand kommer op, men især naar 

 planterne ere i hvile og froerne have skjult sig i jordhuler og 

 klipperevner, samt deri at regnen snart atter fjerner det salt som 

 maatte være ført herop.» 



OsTENFELD tangerer likeledes disse spørsmaal i » Planteveksten 

 paa Færoerne». Side 60 sier han under omtalen av disse øers 

 sparsomme halofyt-vegetation: «denne fattigdom paa halofyter maa 

 sandsynligvis forklares ved det tempererede og meget fugtigc 

 klima. Nedbøren er paa Færoerne saa rigelig og falder saa tit at det 

 nedsivende vand hurtig kan udvaske næsten alt havsalt af jorden 

 og derved gore den beboelig for ikke-halofile planter.» Nu er 

 rigtignok nedbøren paa Færøene betydelig større end paa Froøene, 

 sparsomme halofyt-vegetation: «denne fattigdom paa halofyter maa 

 her er jo igjen fjeldplanterne talrikere. Da jordlagene derute er 

 meget grunde (undtagen i myrene), og altsaa avstanden ned til 

 klippegrunden ofte ubetydelig, vil en utvaskning kunne foregaa 

 temmelig let. — Det er ogsaa noget for tanken i høi grad selvmot- 

 sigende i dette at vøre kyststrøk, som jo udmerker sig ved sin 

 rikelige nedbør og store luftfugtighet, at jordbunden der i realiteten 

 skal være «tor» for planterne. Noget saadant har jeg ialfald ikke 

 kunnet merke paa de øer jeg har besøkt. Hvis Frodin hadde ret, 

 hvorfor hadde da ikke engene i Froan et xerøfilt anstrok? Etj 

 række av dem var ikke blit gjødslet eller kulturpaavirket paa mange 

 aar (naar dræneringen undtaes). Men jeg har sjelden set saa 

 saftig grønne og frodige naturlige enger søm netop derute. 



Der er ogsaa et andet punkt i hans diskussion av spørsmaalene, 

 der forøvrig synes mig at være meget interessant, som frister til 

 oppositiøn, nemlig theorien øm alpine planters persistens langs 

 kysten siden istiden. 



Den utprægede fattigdom paa fjeldplanter i de ytterste kyststrøk 

 sammenlignet med de indenfor liggende egne, synes at tale imot 

 dette. — Under omtalen av øenes geologiske forhold har jeg nævnt 

 at flere geologer nu er kommet til det resultat, at de ytterste øer i 



^) Dansk i)lantevckst. I. Strandveoetatioiien, p. '21 -2-2. 



