1916j PLAXTEVEKSTEN PAA FHOØENE OG NÆRLIGGENDE QEH 123 



Der findes imidlertid, som man kunde vente, en god del repræ- 

 sentanter for vestlige eller sydvestlige planter, hvis 

 utbredelsesfelt i vort land helt og holdent falder indenfor 

 kj^stdistriktene, eller som har sit tyngdepunkt i traktene fra Kri- 

 stianiaf jordens munding og langs kysten nordover til Trondhjems- 

 Ijorden, hvor en række av dem stanser, mens et stadig avtagende 

 antal fortsætter op til Helgelandskysten, nogen faa endda længer. 



Av saadanne planter har jeg bemerket folgende: 



Blechnum spicant Sagina maritima 



Triodia decumbens Cerastium tetrandrum 



Holens lanatus Cardamine siluatica 



— mollis Sedum anglicum 



Carex pulicaris CalUtriche stagnalis 



Juncus squarrosus Erica tetralix 



Suæda maritima Digitalis purpurea 



Spergularia marginata Euphrasia gracilis 



Sagina siibulata (Sticta amplissima). 



Disse 17 arter av karplanter opviser mange overensstemmelser i 

 sine utbredelsesforhold, men ogsaa væsentlige forskjelligheter. Hvis 

 man forsøker at inddele dem i grupper, finder man at flere slutter 

 sig temmelig noie til hinanden, mens andre indtar en mellem- 

 stilling. Dette forhold blir endda mere iøinefaldende hvis man tar 

 for sig de mange kystplanter som optrær i traktene om Trond - 

 hjemsfjordens munding eller paa dens nordside, men som manglet 

 paa de undersøkte oer. Disse er: 



Aspidium montanum Orchis masciilus 



— lobatum Myrica Gale^) 



Lycopodium inundatum Rumex obtusifolius 



*Potamogeton polygonifolius Geranium columbinum 



(Carex binervisy) ^ tiypericum pulchriim 



Rhynchospora alba Bunium flexuosum 



*Luzula maxima Sanicula europæa 



"Narthecium ossifragiim Primula acaulis 



Allium ursinum ^Pedicularis siluatica 



De som er merket med * har jeg selv fundet saa langt ut som 

 paa Frøya. — Hvis man undersøker utbredelsen av artene i disse 2 

 lister, vil man finde at en hel del av dem kan grupperes om 

 ISarthecium (eller Blechnum) og ganske mange om Digitalis. Det 

 første er tilfældet med: 



1' Nordorænse paa Hittra. 630 30'. 



^) Mijrica Gale er i motsætning til de øvrige her omtalte kystplanter 

 iundcl lossil i norske torvmyrer (cfr. Holmboe: Planterester i norske 

 torvmyrer. Videnskapsselskapets skrifter I, Math.Naturv. klasse, 1903, 

 p. 159). Imidlertid er den kun iagttat i lag av ung alder (gran- eller 

 lyngzoncMi). De myrer hvori den er fundet ligger alle under 20 m. o. h. 



