1916] PLANTEVEKSTEN PAA FROØENE OG NÆRLIGGENDE ØEH 133 



lorsvundet? Som ovenfor fremstillet (cf r. p. 128)* synes nemlig i. 

 eks. Digitalis og Hypericum pulchrum at staa hinanden temmelig 

 nær med hensyn til sine krav til de klimatiske forhold. — Nogen 

 helt tilfredsstillende forklaring herpaa har det ikke lyktes mig at 

 finde. Digitalis sætter jo en mængde fro, og Sediim anglicum har 

 en rik vegetativ formeringsevne, og baade Digitalis, Sediim 

 anglicum og Sagina subulata vokser i inotsætning til Hypericum 

 pulchrum og Pedicularis silvatica, paa lokaliteter hvor plante- 

 veksten er aapen og usammenhængende (i klipperevner, urer, paa 

 naken torvgrund eller strandklipper), og hvor konkurrencen derfor 

 er relativt liten, hvilket muligens delvis kan forklare deres almin- 

 delige forekomst derute. — Men forholdet stilles i et andet lys der- 

 ved at planter som Erica tetralix, Triodia decumbens og Juncus 

 squarrosus mangler i Froan, tiltrods for at de her ikke 

 befinder sig ved sin nordgrænse, og optrær i de omgivende distrik- 

 ter, og endda mere derved at Narthecium ikke er bemerket 

 paa en eneste av de undersokte oe r; den fandtes ikke 

 engang paa de store oer Maao, Vasso, Urso og Skogso i Mausund, 

 som ikke ligger mere end 9 — 10 lon. utenfor Froyas nordspids. 



At edafiske forhold her spiller ind, anser jeg for udelukket; 

 likheten med Frøya hvad topografi og plantesamfund angaar er saa 

 stor som den kan være. 



Disse vakancer og forskjelligheter turde derfor kanske bero paa 

 en forskjellig utviklet spredningsevne hos de angjældende arter. 

 Der er enkelte ting som tyder paa at Erica tetralix muligens har li It 

 vanskelig for at invadere isolerte oer. Saaledes mangler den paaFæn 

 o e n e;i) og paa Utsire, som ligger ute i havet vest for Karmoen, 

 har jeg bare fundet et par eks. paa et eneste punkt paa hele oen 

 (juli 1916). Men Narthecium og Triodia er i motsætning hertil 

 begge m. alm. paa Færoene, likeledes paa Utsire. 



Min personlige mening er den at alle de ovenfor nævnte atlan- 

 tiske planter som manglet i Froan, aldrig har'vokset der. 

 Av forskjellige grunde har de ikke magtet at komme sig ditut. Var 

 de nemlig forst kommet til dette lille arkipel, saa skulde man vente 

 at de lettere hadde kunnet persistere derute, hvor forholdene er 

 endda mere atlantiske, end paa Froya. Froan burde med sine 

 utprægede milde vintre netop kunne huse atlantiske relikter: og 

 da jeg første gang steg i land derute, ventet jeg ogsaa at finde de 

 nordligste utposter netop for en række saadanne planter. Dette slog 

 ogsaa til, om, end bare for nogen faa stykkers vedkommende 

 (fiolcus mollis, Sagina subulata, Sedum anglicum og Digitalis). 



Disse mange vakancer kunde kanske ogsaa taes til indtægt for 

 den opfatning at de atlantiske planter forst relativt senere har 

 evnet at komme sig ut i skjærgaarden end længer nordover i landet, 



^) Cfr. C. H. OsTENFRLD: I^lianerogtimae and Ptcridoijliyta of The 

 Færøes. Copenhagen 1901, p. 18. 



