30 B. HARTMANN [1916 



terne i denne ældre gruppe forekommer gjerne enkeltvis i gravfund 

 og er ikke sjelden gjennemboret for at brukes som hængesmjdvker. 



Den yngre gruppe, antages at skyldes østlig import over 

 Sverige, hvortil myntstrommen naar henimot slutten av 9. aarh.^) 

 De fleste av disse mynter er præget for de samanidiske fyrster i 

 landene ostenfor det Kaspiske hav. Til denne gruppe horer de to 

 betydelige nordenfjeldske fund fra Holte og H e r t e n. Des- 

 uten turde hertil henføres fundene 



10 — 11. Hosta d, Byneset, med en samanidisk mynt præget 

 i Samarkand 945/6. 



14. Vernes, S t j ø r d a 1 e n. Præget i Samarkand 944/5. 



15. Hammer, Skatval. Præget i al-Sjasj 911. 



16 — 18. Sand, Verdalen, med mynter præget i det 10. 

 aarh. 



20 — 25. Kaldal, Namdalseidet, med m.ynt præget i 

 Nisjapur) 952/3 og brudstkr. av samanidiske mynter fra tiden 

 889—942. 



31. Boroy, Hadsel. Samanidisk mynt præget i al-Sjasj 903/4. 



Med hensyn til nedlægningstiden er det ganske interessant at 

 lægge merke til at de tre forholdsvis betydelige skattefund fra 

 V i t s o. Hevne, fra Sand, Verdalen, og fra Kaldal, Beitstaden, 

 alle tor antages at være nedlagt omkring 1020, et fænomen som vel 

 har sin særlige historiske bakgrund. 



Sammenlignet med de rike fund av kufiske mynter i Sverige og 

 Danmark er det nordenfjeldske materiale, som man paa forhaand 

 kan vente, ikke imponerende, men det utgjør dog en ganske bety- 

 delig del av de fund, som er fremdraget i Norges jord. Hoved- 

 mængden av de nordenfjeldske mynter tør forutsættes at være 

 kommen over Sverige og bærer vidnesbyrd om handelsforbindelser 

 i vikingetiden mellem landets nordlige dele og det ostlige Skandi- 

 navien. 



1) Cfr. O. Montelius: Kulturgeschichte Schwedens, s. 270. Schete- 

 lig anf. arb. s. 30. 



