ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1901, N:0 1. 87 



slätas af fodret. Alldeles samma karaktärer är det som skilja 

 den ifrågavarande acMi(ws-formen från H. acuminatus. 



Hur skall man nu förklara den egendomliga polymorfi, som 

 utmärker afkomman af R. progenerans ocli R. acutus"^ Närmast 

 till hands ligger onekligen det antagandet, att blommorna af R. 

 progeneo-ans och R. acutus pä ort och ställe blifvit befruktade 

 med pollen frän andra arter och R. progenitus, R. gymnetoides 

 och de med dem analoga formerna i acit^ifskuiturerna vore dä 

 att uppfatta som i fria naturen uppkomna, primära bastardei'. 

 Men mot detta antagande uppresa sig betänkliga svårigheter. 

 Det är för det första, såsom jag redan förut framhållit, ') all- 

 deles omöjligt att ange, hvilken på Kullaberg växande form som 

 skulle kunna göras ansvarig för faderskapet till R. progenitus, 

 enär denna form gör ett fullkomligt främmande intryck. Lika 

 svårt är det att ange den form, genom hvars inblandning R. gym- 

 netoides skulle ha uppstått. Då man vidare betänker att R. gym- 

 netoides uppstått såväl i kulturerna från 1889 som i dem från 

 1897, inses lätt, att det ofvan framstälda förklaringsförsöket 

 måste uppgifvas. Ty det är helt enkelt omöjligt att förstå 

 hvarför R. progenerans gång på gång skulle befruktas med främ- 

 mande pollen, medan de i dess omedelbara närhet växande 

 Ruhus'ioYmQVViB. vid kultur ge en fullkomligt ren och normal 

 afkomma. 



Då det är en känd sak att de primära bastardernas af. 

 komma ofta utmärker sig för en stark variabilitet, kunde man 

 måhända vara böjd för att uppfatta R. progenerans och R. 

 acutus (från Ryd) såsom primära bastarder för att på detta 

 sätt få en förklaring på afkommans utpreglade polymorfi. Men 

 äfven mot en sådan förklaring uppresa sig betydande svårig- 

 heter. Visserligen synas många skäl tala för att R. p)rogenerans 

 är genetiskt förbunden med R. Balfourianus och R. acutus (fr- 

 Ryd) med R. acuminatus, men att med någon sannolikhet ut- 

 peka den andra kontrahenten i den förbindelse som skulle ledt 

 till uppkomsten af progenerans- och acutus-forraerna, är icke 



1) Batol. iaktt. p. 28—29. 



