362 HELLSTRÖM, OM GRUNDÄMNENAS UPPKOMST. 



Vibrationsteorien, som i läran om ljuset så segerrikt ut- 

 trängt den äldre emanationsteorien, har hittills haft en svag 

 punkt i sin hypotes om etern. Enligt den af mig här frarastälda 

 teorien skulle detta ämne icke existera, i det att all uti grund- 

 ämnenas bildning deltagande materie ingått i dessa; och hela 

 eterhypotesen för öfrigt blifva alldeles öfverflödig, i det att de 

 vibrationer, som vi uppfatta såsom ljus, värme, elektricitet o. s. v. 

 och som man antar vara vibrationer uti den s. k. etern, helt 

 enkelt skulle vara att uppfatta såsom olika atom-vibrationer,. 

 framkallade däraf, att den verkande kraften på grund af ato- 

 mernas olika storlek, form och inbördes läge till hvarandra blifvit 

 på olika sätt modifierad och därigenom framkallat olika rörelse- 

 former. Äfven en på stort afstånd befintlig kropp måste näm- 

 ligen utöfva inflytande på det labila jämnvigtsläge, resp. på den 

 rörelse, i hvilken atomerna hållas på grund af hörnens, kanternas 

 och ytoinas olika attraktion hos olika polyedriska kroppar; och 

 komma därföre de svängningar, i hvilka atomerna vid olika in- 

 verkan utifrån råka, att betingas endast af dessas egen storlek, 

 form och inbördes läge samt af den utifrån verkande kraftens 

 storlek (den påverkande kroppens afstånd och massa) ^. 



För att i detalj afgöra den frågan, hvilken form hvarje 

 särskildt »grundämne» har, hvilket för min teoris konsekventa 

 utveckling i alla riktningar är af den största betydelse, erfor- 

 dras mycket vidlyftigare undersökningar och utredningar, än min 

 af andra uppgifter strängt upptagna tid medgifvit. 



Följande torde man dock redan nu kunna med säkerhet 

 påstå, nämligen, att, om de olika i det Mendelieffska schemat 

 upptagna sju gruppernas element-atomer hafva olika former, mot- 

 svarande det reguliära kristallsystemets sju olika former, de ele- 

 ment, som hafva det lägsta valenstalot, motsvara de jämförelse- 



*) ABtagandet, alt de krafter, soin vi beniiinna värme, ljus, elektricitet o. s. v. 

 icke uti verldsrymden förmedlas och uppbäras af nägon materiell substans, är icke 

 mera oriuiligt än antagandet, att den allmänna attraktionen emellan olika himla- 

 krojjpar icke uppbäres eller förmedlas af någon emellan dem utbredd materia. 



