573 



Öfversigt af Kons;!. Vetensl^aps-Akademiens Förhandlingar 1901. N:o 7. 



Stockholm. 



Meddelande från Stockholms Högskola. 



Bidrag till kännedomen om ytterbium. 

 Af Astrid Cleve. 



(Meddeladt den 11 September 1901 genom O. Pettersson.) 



I. Inledning, historik. 



Ar 1843 upptäckte Mosander en ny sällsynt jordart, den 

 rosafärgade terbinjorden (erbinjord: Berlin och senare författare), 

 hvilken sedermera blef föremål för undersökningar af Bahr och 

 BuNSEN samt Höglund. Trettiofem år senare påvisade emeller- 

 tid Marignac ^), att erbinjorden icke var enhetlig, utan kunde 

 genom det smälta nitratets partiella sönderdelning uppdelas i 

 tvänne komponenter, en rosenröd jord, som fick behålla den 

 äldre benämningen, och en färglös, som erhöll namnet ytterbin. 



Af brist på material kunde Marignac ej fortsätta under- 

 sökningen af den nyupptäckta, färglösa jorden, men uppslaget 

 följdes omedelbart därpå af Prof. L. F. Nilson 2), som år 1879 

 lämnade den första redogörelsen för sina försök att isolera 



ytterbin. Nilson erhöll till sist en jord med konstant atomvikt 



II 

 132 (RO), eller omräknadt för seskvioxidens formel 174, under 



det Marignac icke nått öfver talet 130,8 (resp. 172,5). Lös- 

 ningarna saknade fullständigt absorptionsspektrum. 



Denna undersökning ledde till Nilsons upptäckt af skan- 

 dium. Vid fortsatt fraktionering nedpressades nämligen atom- 



^) Arch. des sciences phys. et uat., 15 nov. 1878. 



2) Öfv. af K. Vet.-Ak. Förh. 1879, N:o 3 >0m Marignacs nya ytterbin- 

 jord». 



