576 ASTRID CLEVE, BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM YTTERBIUM.' 



mängder yttrium, holraiuin och erbium, inen ännu länge efter 

 det erbiums starka absorptionslinier i det gröna fältet försvunnit, 

 bibehåller det smälta nitratet envist en från tulium härrörande 

 dragning i violett och visar för spektroskopet tuliums karak- 

 teristiska linie i rödt. Samma förhållande iakttog Nilson. 



Sedan återstod det ej mindre besvärliga arbetet att full- 

 ständigt rena dylik rå, men erbiumfri J ord. Först efter mycket 

 talrika fraktioneringar lyckades jag utan allt för stor material- 

 förlust bortskaffa tulium, så att slutligen c. 150 gr. återstod af 

 en jord, hvars nitrat äfven i koncentrerad lösning var alldeles 

 färglöst. 



Då emellertid något skandium möjligen kunde förefinnas, 

 underkastades ofvanstående kvantitet ytterligare fraktionering, 

 och för ett säkert bedömande af resultaten måste nu tidsödande 

 atomviktbestämningar enligt den vanliga metoden — öfverförande 

 af oxid i vatten fritt sulfat — tillgripas. 



En första serie gaf nedanstående atomvikter hos toppfrak- 

 tionerna, hvarest skandium borde anrikas: 



1. 173,3 



2. 172,8 



3. 172,1 



4. 172,9 



5. 172,3 



hvaraf genast synes, att skandium icke fanns i märkbar mängd. ^) 

 För kontroll af renheten uppdelades hufvudraaterialet i fem 

 fraktioner, hvilkas atomvikt bestämdes: 





Oxid 



Sulfat 



At.-vikt 



.1 



0,3919 gr. 



0,6319 gr. 



172, ir, 



II 



0,4793 gr. 



0,7728 gr. 



172,15 



III 



0,3693 gr. 



0,5963 gr. 



171,4 



IV 



0,6121 gr. 



0,9867 gr. 



172,23 



Y 



0,6842 gr. 



1,1027 gr. 



172,34 



') Till grund tor beräkuiugen hiir liksoin alltid i det följande ligga de ge- 

 nom »Bericht der Commissiou fiir Festsetzung der Atomgewichte», Ber. 31,27(il 

 fastställda talen. 



