ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1901, N:0 7. 591 



Man ser att lösligheten i köld är betydlig, men hastigt af- 

 tager med stigande temperatur till uppemot 70°, för att sedan åter 

 aftaga långsammare. Ytterbiumsulfat visar sig vara genom- 

 gående mycket lättlösligare än motsvarande yttriuin- och gado- 

 liniumsalt. Bland yttriummetallerna öfverträfFas ytterbium med 

 afseende på sulfatets lättlöslighet, såvidt hitills kändt, endast af 

 erbium. Till jämförelse meddelas några bestämningar af Cleve 

 och Höglund ^) samt Benedicks. -) 



100 d. vatten lösa: vid 0° 3,98 d. Gd^SSO^ 



vid rumstemperatur 43 d. Er23S04 

 » 1,52 d. Y.,3S0^ 



vid 100° 10 d. Er23S04+8HoO 



4,8 d. Y23SO4 + 8H2O 



Ytterbiumsulfit. 

 Yb23S03 + 9H.2O. 



Saltet erhålles genom sönderdelning af nyfälldt, i vatten 

 uppslaramadt ytterbiumkarbonat med SOö. Den om behöfligt fil- 

 trerade lösningen afsätter vid koncentrering öfver svafvelsyra 

 hvita, filtiga skorpor, som icke lösas i vatten. 



Analys å pressadt salt, omedelbart efter beredningen: 

 0,3490 gr. gaf efter oxidation med klorvatten och fällning 

 med ammoniak 0,1840 gr. Yb^Og. Ur filtratet erhölls 0,3189 gr. 



BaSO^. 







[ procent: 









Ber. för YbaSSOj + 90^0 : 



Funnet: 



Yb^Og 



394,2 — 52,56 



52,72 



380. 



192,18 — 25,67 



25,07 



9H2O 



162,18 — 21,67 



— 



748,56 100,00 



Motsvarande salter af yttrium, erbium och samarium kri- 

 stallisera med 3HoO, didymsaltet med 6H2O (Cleve). 



1) Bih. K. Vet. Ak. Handl. 1873, I, n:o 8. Höglunds erbiu torde dock 

 äfven ha innehållit ytterbin. 



2) 1 c. p. 409. 



