ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1901, N:0 7. 609 



Löslighet i normalsvafvelsyra. 



a. 100 cc, n-svafvelsyra förbrukade efter ett par timmars 

 kokning med öfverskott af ytterbiumoxalat, sedan lösningen åter 

 svalnat: 



1) 31,71 ce. kameleonlösning af titern 0,007424 gr. ammo- 

 niumoxalat per cc, motsvarande 0,3857 gr. Yb23C20^. 



2) 30,11 cc. kameleonlösning » 0,3581 gr. » 



Medeltal 0,3719 gr. Yb23C204. 



b. 100 cc. n-svafvelsyra förbrukade, efter skakning med 

 oxalatet i köld, 



25,09 cc. kameleonlösning, motsvarande 0,3053 gr. Yb23C204. 



Häraf framgår att äfven i svafvelsyra är oxalatets löslighet 

 relativt stor, nämligen 3 — 4 gånger så stor som gadoliniumoxa- 

 latets 1) och omkring dubbelt så stor som yttriumoxalatets -). 



Surt ytterbiummalonat. 

 YbH . 2C3H2O4. 



Ytterbiumhydrat löses af malonsyra i öfverskott, men lös- 

 ningen utskiljer snart ytterst svårlösliga, fina kristallnålar af 

 ofvanstående sura salt. Efter pressning mellan papper är saltet 

 vattenfritt. 



Analys: 



1) 0,1548 gr. i exsickator torkadt salt gaf vid förbränning 

 i syrgasström 0,1078 gr. CO2, 0,0181 gr. H2O och lämnade 

 0,0812 gr. Yb203.3) 



2) 0,2616 gr. pressadt salt gaf 0,1355 gr. YbjO^. 



1) Se Benedicks, 1. c. 419. 



2) Se Bkauner, 1. c. p. 974. 



^) Fil. Stud. Herr G. Lagergren har benäget utfört denna analys. 



