«ÖFVBRSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1901 , N:0 7. 615 



IV, Elektrolytisk ledningsförmåga. 



Här nedan meddelas resultaten af mina försök att bestämma 

 •den elektrolytiska ledningsförmågan hos ytterbiumsulfat, even- 

 tuelt ytterbiumjonens vandringshastighet. Försöken utfördes en- 

 ligt Kohlrauschs metod; d. v. s. ledningsmotståndet hos salt- 

 lösningar af olika koncentrationer bestämdes med hjälp af Wheat- 

 STONES brygga och telefon. 



Till försöken användes omkristalliseradt sulfat af renaste 

 material med atom vikten 173,1, i lösning fritt från absorptions- 

 linier. Fyra olika beredningar togos i arbete (Ser. I — IV), och 

 de för hvarje koncentration i hvarje serie meddelade talen äro 

 medelvärden af flera bestämningar, alla utförda vid -f- 18°. 



De starkaste utspädningarna gjordes med vatten, som om- 

 destillerats i platinakärl och hvars ledningsförmåga ej öfver- 

 steg 2,5 • 10 ~^. Värdena äro här korrigerade för lösningsvatt- 

 nets ledningsförmåga, men för ytterst utspädda lösningar blifva 

 likväl försöksfelen så stora, att de meddelade talen blott kunna 

 anses såsom approximationer. 



v = antal liter, som innehålla en gramekvivalent = 64,8617 

 gr. kristalliseradt ytterbiumsulfat. 

 ^ekv. __ ekvivalenta ledningsförmågan vid -|- 18\ 



v. 







^ekv. 





^ekv. 





Ser. I 



II 



III 



IV 



Medeltal Diff. 



3,33 



20,9 



20,9 



20,7 



20,4 



20,7 



6,67 



— 



24,7 



— 



— 



24,7 14,6 

 35,3. 

 61,6^ ^^'^ 



33,33 



35,0 



35,4 



— 



35,4 



333,3 



— 



61,7 



— 



61,5 



666,7 



— 



74 



— 



— 



74 . 36,4 



98 



3333 



— 



— 



97 



98,8 



16667 



— 







(105) 







Tabellen visar, att ytterbiumsulfat delvis är hydrolyseradt 

 i mycket utspädd lösning. Förhållandet kan äfven påvisas med 



