ÖFVERSIGT AF K. VETBNSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1901, N:0 7. 617 



är visserligen icke 21 mol. såsom hos yttrium- och erbiumplato- 

 cyanur enligt Cleves uppgift, utan 18 mol., men detta förhål- 

 lande torde ej fä tillmätas någon betydelse sedan Benedicks 

 uppvisat, att gadoliniuraplatocyanur med en vattenhalt af 18 

 mol. förenar yttriumsaltets utseende och kristallform. Ytter- 

 bium bildar således med yttrium, erbium och gadolinium en 

 genom platocyanuren karakteriserad naturlig grupp, och inom 

 denna grupp företer ytterbium, så vidt man för närvarande kan 

 döma, största likheten med erbium, särskildt med afseende på 

 sakernas sammansättning och sulfatets relativt stora löslighet. 



Enligt Brauners ') åsikt skulle oxalatens löslighet i neu- 

 tralt ammoniumoxalat bero på bildningen af komplexa salter och 

 utgöra ett mått på metallernas basiska karakter, så, att de mest 

 positiva ha de mest lösliga Oxalaten. Om så förhåller sig, får 

 ytterbium sin plats mycket långt ned, mellan de enhgt Brauner 

 minst positiva jordartmetallerna torium och yttrium samt långt 

 efter t. ex. praseodym. Den elektrolytiska ledningsförmågan, 

 med afseende på hvilken ytterbium väl åtminstone icke öfver- 

 träffas 2) af praseodym, talar dock för ett motsatt förhållande. 

 Dessutom förefaller det egendomligt att gadolinium, som i Brau- 

 ners kedja får sin plats mellan praseodym och neodyra, skulle 

 vara betydligt starkare positiv än yttrium och — i än högre 

 grad — ytterbium, då gadolinium och ytterbium båda ge det 

 basiska karbonatet ROHCO., under förhållanden, som hos ytt- 

 rium leda till bildning af neutralt karbonat. 



Emellertid kunna å andra sidan anföras flera tecken på jäm- 

 förelsevis svag positiv karakter hos ytterbium. Först och främst 

 nitratets lätta sönderdelning vid upphettning, hvarpå som be- 

 kant Marignacs separationsraetod hvilar. Vidare har kloropla- 

 tinatet sammansättningen 2YbCl3, PtCl^ -1- nHoO och afviker 

 således från den vanliga typen RCI3, PtCI^ + nHoO genom 

 större halt af jordartklorid, i rak motsats till yttriumsaltet 



1) Contr. to the Ch. of Thorium, Trans, of tlie ch. Soc. 1898, p. 972. 

 ■^) En närmare uppgift kan ej lämnas, dä temperaturen, vid hvilken Jones 

 och Reese undersökt Pr23S04, icke är angifven. 



