709 



OtVersisjt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar 1901. N:o 9. 



Stockholm. 



öfver aminoniumparamolybclats inverkan på natrium- 

 bitartrats specifika vridning af polariseradt ljus. 



Af Peter Klason och John Köhler. 



[Meddeladt den 13 November 1901 af Peter Klason.] ' 



I afseende ä den stegring af vridningsforniågan hos vinsyran 

 och dess sura salter, som inträder vid tillsats af molybden- 

 och wolframsalter, hafva Rosenheim och Itzig ') uppställt den 

 regeln — och i vissa fall påvisat dess giltighet — att maximum 

 hos vridningen inträder, när på en två värdig vinsyrejon två en- 

 värdiga alkalijoner förekomma i lösningen. 



För vanlig molybdensyrad amraoniaks intiytande på natrium- 

 bitartrat har Itzig'-) sålunda funnit, att maximum nås, när lös- 

 ningen innehåller i mol. molybdensyrad ammoniak på 1 mol. 

 natriumbitartrat. Han har emellertid vid sina beräkningar ut- 

 gått från den DELAFONTAlN'ska formeln ä molybdensyrad am- 

 moniak, (NH4)6Mo7024 + 4H2O, utan att taga hänsyn till Kla- 

 son's ^) undersökning af samma salt, hvaraf framgår, att detta 

 egentligen är ett dubbelsalt emellan di- och triaramoniumtri- 

 molybdat, (NH4)2H,Mo30,2 + (NHJgHgMogOio. ') 



1) Ber. Ber. 33. 707. 



2) Ber. Ber 34. 1374. 



3) Öfversigt af Vet. Akad. Förh. 1901, s. 13. 



*) I en nyligen offentliggjord afhandling (Öfversigt af Vet. Akad. Förh. 1901,. 

 s. 573) har Astrid Cleve beskrifvit en del salter af metallen ytterbiiim och 

 bland andra äfven ett molybdat. Det heter dervid: 



2>l'tterbiumnitrat ger ej ögonblicklig fällning med en kall lösning af ammo- 

 niummolybdat, 3(NH4)20 . 7M0O3, men efter någon tid afsättes saltet Yb^Oj . 

 7M0O3.6H2O (.torkadt vid 130^) i opaka, färglösa, äfven i hett vatten olösliga 



