ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1886, iS:0 1. 21 



O O 



när en term försummas proportionel mot e. 



^12 



Antaga vi emellertid vidare, att vid tiden t = —^ — e lika- 



som vid tiden t = —^ m^ haft värdet m„, men mellan dessa tid- 



a ' ^ 



punkter varierat genom noll två gånger så att 



jm^dt = — m^^, 



medan m^ förblifvit konstant = m^ , så lia vi att beräkna ef- 

 fekten på S2'-s tyngdpunkt af den ändringen af m^ efter följande 

 regel. Vätskans liastighetsfunktion närmast Sj ^^' 



o , 3 



hvarest U' hänför sig till den våg kring 5,, hvartill den be- 

 traktade ändringen af m^ gifvit anledning, på samma sätt som 

 förut (J hänfört sig till vågen från S^. Nu kan det tryck, som 

 härrör ensamt från vågen kring ^2, ej gifva upphof till någon 

 rörelse hos denna kropps tyngdpunkt, således qvarstår blott så- 

 som rörelsemängd för tyngdpunkten, vunnen under det sist an- 

 tagna tidsförloppet e: 



XE 



? o o 



p COS. r'B^idsdt = ^^^/*"i ^^2 = ^^Qo — 2 — ^' 



2 7?2 / -I 2 "^0 „2 



Termer, proportionella mot e, äro försummade, emedan e är oänd- 

 ligt litet i förhållande till d: 



r» 



Alltså: S^:s verkan på S^ under tidsintervallet från —— — e 



till — ^ + d- + e kommer nu att vara bestämd af en kraft, 

 a 



hvars medelvärde blir 



