ÖPVERSIGT A'F K. VETENSK,-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 88 6, N:0 1. 5 



Äro ti, V, w komponenterna af h utåt koordinataxlarne och 

 är axelsystemet rätvinkligt, så följer af principen för den varie- 

 rande verkningen, att rörelsen hos tyngdpunkten till S^ är fram- 

 stäld genom eqvationerna : 



dt dx^ dt\ du 



dv^ _dT_d^idT 



dt ~~ %i dt\ dv 



, . drv d T 

 dt dzi 



c[ldT 

 dt\ dw 



M är kroppens S^ massa, som vi sätta proportionel mot 

 r^, i det vi antaga denna kropps täthet vara en ändlig qvan- 

 titet; x-y, ?/j, z^ äro koordinator för dess tyngdpunkt. Således 



*i -^ cos R.^x + — I cos R,^a; + ... 



3 d 



+ 2^dt 



-I4t^^>^ 



o. s. v. 



Den sista termen är oberoende af punkterna aSo, S^, . . . . 

 Den är och förblir oändligt liten, proportionel mot M^q, huru 

 stort än antalet är af dessa punkter aSo, S^, . . Deremot kunna 

 de öfriga lederna af högra membrum tillsamman gifva upphof 

 till en qvantitet jemförlig med M. Derföre, då vi blott hålla 

 räkning på sådana termer, som, när antalet af »S2,aS3,... ökas, 

 sammanlagda kunna lemna något finit i uttrycket för accelera- 

 tionen för Sy, få vi lof att försumma de först nämda termerna. 

 Vi skrifva alltså den ofvanstående formeln, när endast två punk- 

 ter »Sj , So finnas, sålunda ^) : 



, . T,tdu . in.nir, T-, 3 d iV-,mc, „ \ 



(a) M-^ = ^TT^^" cos R^.x + ^Q-i -^~ cos B^.^x j . 



^12 \ 12 ' 



') En annan utveckling af samma formel framgår af n:o 14. 



