ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 6, N:0 4. 83 



förkastning af 50 mils utsträckning klyfver landet efter längden 

 och sålunda åvägabringar en geognostisk gräns mellan graniterna 

 i öster och gneiserna i vester. Hvilkadera, som skulle vara de 

 yngre, lemnar han härvid oafgjordt, ehuruväl han synes starkt 

 böjd att anse gneiserna vara det.^) 



Dessa nu anförda och inom våra geologiska kretser väl 

 kända, men för icke-geologer naturligtvis mindre bekanta för- 

 hållanden föranledde mig, att vid det ofvan angifna tillfället i 

 K. Vet.-Akademien framhålla, att på Sveriges Geol. Undersök- 

 nings nu under utgifning varande öfversigtskarta urformationen 

 icke kunde anses vara på ett vetenskapligt tillfredsställande sätt 

 behandlad. I detta uttalande instämde ock Hr Torell, dervid 

 betonande, att de praktiska uppgifter, som äro Sveriges Geol. 

 Undersöknings hufvudsakliga mål, förhindradt densamma att 

 egna urformationen ett så vetenskapligt studium, som önskligt 

 hade varit. Orsaken må hafva varit hvilken som helst, så är 

 det onekligen ett faktum, att Sveriges Geol. Undersöknings 

 verksamhet under nu ett fjerdedels sekel varit föga fruktbrin- 

 gande i fråga om utredandet af våra urbergs geognosi. Så 

 mycket jag än måste beklaga detta, vill jag dock ej här klan- 

 dra det sätt, hvarpå den ifråga varande öfversigtskartan blif- 

 vit utförd, väl inseende de svårigheter, som äro att öfvervinna, 

 och öfvertygad om att Undersökningens nuvarande Chef ledt 

 arbetet efter sin bästa förmåga. Med mitt yttrande i saken 

 har jag endast velat framhålla, att den stora frågan om en god 

 geologisk öfversigtskarta öfver vårt land ingalunda är — ens 

 temporärt — löst genom fullbordandet af den nu under utarbe- 

 tande varande kartan. Skola vi en gång erhålla en geologisk öfver- 

 sigtskarta, som — äfven hvad urformationen beträffar — förtjenar 

 att kallas »geologisk», så måste derför hela arbetet göras om på 

 nytt, och det efter en väsentligt annan metod, än den hittills följda. 



^) Enligt mia åsigt, grundad på förhållanden, som jag haft tillfälle att lära 

 känna i det mellersta Sverige, äro de vestra gneiserna gifvet de äldre. Här 

 är dock icke stället att närmare oniorda de fakta, som tala härför, och 

 hvilka jag för öfrigt i mina publikationer rörande mellersta Sveriges ur- 

 territorium förut angifvit. 



