90 WIDMAN O. BLADIN, CYMOLS OXIDATION OCH NITROCYMOL. 



öfvergående fraktionen till ungefär 15 gr., livaraf ungefär hälf- 

 ten kokade vid 222,5—224°. 



Fraktionen 222,5 — 224° utgjordes af en färglös olja, som i 

 luften småningom färgades gul och besatt en angenäm lukt, som 

 ganska mycket påminde om acetofenon. Den reducerar hvarken 

 alkalisk kopparlösning eller silfveroxid, löst i ammoniak, men 

 ger med fenylhydrazin och hydroxylamin kristalliserande för- 

 eningar och eger alltså en ketons egenskaper. Analysen gaf tal, 

 som tämligen väl stämma med formeln CgH^(,0 . 



0,18 29 gr. substans förbrändes i syrgasström och gaf 0,53,59 

 gr. CO2 och 0,12 70 gr. HoO, motsvarande 0, 1 46 15 gr. C och 

 0,0 1411 gr. H. 



Beräknadt. runnet. 



Cg 108 80,60 79,91 



Hio 10 7,46 7,71 



O 16 11,94 — 



134 100,00 



Föreningen måste därför uppfattas såsom paratolylmetylketon 



nH/^^3 (1). 



« *\C0 . CH3(4) 



Den är otvifvelaktigt identisk med den tolylmetylketon, som 

 Michaelis 1) och äfven A. Claus-) erhållit genom inverkan 

 af ättiksyreanhydrid (resp. kloracetyl) på toluol vid närvaro at 

 aluminiumklorid. Uppgifterna angående kokpunkten stämma vis- 

 serligen icke så väl öfverens, i det att Michaelis fann den 

 samma ligga vid 217°, Claus vid 220° och vi vid 222,5—224°, 

 men skilnaden är ej större, än att den kan bero på missvisnin- 

 gar hos de olika termometrarne. Enligt den af oss använda 

 termometern ligger kuminols kokpunkt vid 229 — 230°. Då ku- 

 minols korrigerade kokpunkt vanligen angifves ligga vid 236°, 

 skulle således paratolylmetylketons kokpunkt ligga vid 229—230°. 

 Identiteten framgår för öfrigt tydligt af 



') Jier. \). chem. Ges. XV, 185. 

 2; Ber. D. chem. Ges. XIX, 230. 



