148 EKSTRAND, OM NAFTOÉSYROR. 



men, då den från diklornaftostyril affiltrerade ammoniakaliska 

 lösningen försattes med klorvätesyra, erhölls en fällning, som 

 sannolikt till största delen måste hafva bestått af oförändrad 

 nitro-a-naftoésyra, enär den redan efter en omkristallisering ur 

 alkohol smälte vid 213 — 214". Reaktionen ^lade således icke i 

 märkbar mån försiggått efter den uppställda eqvationen, och 

 man nödgas derför till det antagandet, att kloren framkallat 

 andra och djupare förändringar i molekylen, hvilket äfven skulle 

 kunna förklara det vid rörets öppnande märkbara trycket samt 

 den egendomliga lukten af naftalin eller klornaftalin. Ur teo- 

 retisk synpunkt hade det visserligen varit enklast, om ej di- 

 utan triklornaftostyril bildats och reaktionen således förssiggått 

 på följande sätt: 



CioHßNOoCOOH + 3HC1 = C10H3CI3NH.CO + SH^O. 



Men analyserna hafva ej vid något tillfälle angifvit mer än 

 en tZiklorförening. 



Klorvätesyrans benägenhet att träda i reaktion med nitro- 

 a-naftoesyran ger sig äfven tillkänna, då man försöker reducera 

 denna med tenn och klorvätesyra; då blandningen uppvärmes, in- 

 träder snart en häftig reaktion, och produkten utgöres af klorerad 

 naftostyril. Slutligen har jag äfven löst nitrosyran i alkohol, 

 tillsatt tenn och rykande klorvätesyra samt upphettat lösningen 

 på vattenbad. Under kokningen och ännu mer efter afsvalningen 

 afskilde sig små gula kristallnålar, som voro olösliga i ammoniak 

 och efter omkristallisering ur alkohol smälte omkring 251°. 



0,1946 gr. gåfvo 0,1435 Ag Cl =0,0355 Cl. 



Funnet. Ber. f. C.oHsClNHCO. 



Cl 18,16 17,78. 



Denna förening var dock ej ren, enär den efter ännu en 

 omkristallisering ej visade en nog skarp smältpunkt (255° — 264°). 

 ])en var måhända en Ijlandning af Here isomera monokiornafto- 

 styriler. Egendomligt nog är skilnaden i smältpunkt mellan 

 alla hittills kända klor- och bromderviat af naftostyril ganska 

 obetydlig. 



