188 NATHORST, SANDSLIPADE STENARS FÖREKOMST VID LUGNAS. 



slipningen. Några af de smärre kunna visa den ena sidan för- 

 sedd med slipytor, medan deremot den andra företer urgröpningar. 

 I öfrigt är det tydligt, att ju mindre stenarne äro, desto lättare 

 hafva de af vind eller vatten kunnat vändas, hvarför det är 

 helt naturligt, att just smärre stenar skola relativt ofta visa 

 slipningsfenomen på ömse sidor ^). 



Flertalet af de sandslipade stenarne förekommer nära gneis- 

 lagret i den konglomeratartade sandstenen, från hvilken den 

 Carlsonska samlingen innehåller flere exemplar ännu in situ. 

 Ett annat exemplar, likaledes in situ, förekommer deremot i den 

 grönaktiga lera, som mellanlagrar eophytonsandstenen. Det är 

 troligt, att de i min förra uppsats beskrifna exemplaren härröra 

 från samma lera. Det är sålunda inom eophytonsandstenens 

 undre lager, som de sandslipade stenarne hittills äro anträffade. 



I betraktande af dessa stenars relativa ymnighet å ena 

 sidan samt å den andra den fullkomliga öfverensstämmelse, som 



') En egendomlighet, som med de sandslipade stenarne vid Lugnas är förbun- 

 den, torde här äfven böra omnämnas, ehuru den icke synes hafva med slip- 

 ningen att göra, utan torde vara ett senare uppkommet fenomen. De flesta 

 af dessa stenar visa nemligen fläckvis små speglande oregelbundna qvarts- 

 ytor, erinrande om vissa etsningsfenomen. Någon närmare undersökning 

 af desamma har visserligen ännu icke kunnat utföras, men det synes icke 

 vara tvifvelaktigt, att den anförda omständigheten är af helt och hållet 

 sekundär natur. Dr A. E. Törnebohm, för hvilken jag förevisat exem- 

 plaren, har bland andra möjligheter till förklaring af företeelsen äfven 

 framhållit, att den »kan hafva uppkommit derigenom, att qvarts vid 

 konglomeratets cementeringsprocess afsatt sig pä bollarne, i hvilket fall 

 naturligtvis hvarje tillkommande qvartsmolekyl antagit lika Icristallografisk 

 orientering med det parti, på hvilket den afsatt sig. På vidliggande men 

 olika kristallograiiskt orienterade partier fä således de små tillväxterna olika 

 lägen, och i följd häraf reflektera de olika. Denna förklaring skulle jag 

 nästan vara böjd att anse för den saunolikaste.» Efter att med loupe hafva 

 granskat hela samlingen, har jag för min del blifvit öfvertygad, att denna 

 tolkning, åtminstone i flere fall, är den riktiga. Några exemplar visa uem- 

 ligeu tydligt, huru de speglande fläckarne höja sig ej obetydligt öfver den 

 slipade ytan, och detta på det sätt, att de måste vara bildade efter slip- 

 ningen, hvilket äfven inses deraf, att de ej äro mattslipade. Dessa fläckar 

 kunna vara runda, liksom de partier af svafvelkis, hvilka stundom äfven 

 iinnas pä stenarnes ytor. Tillämpas denna förklaring för öfriga fall, sä 

 skulle skilnaden endast vara den, att den senare afsatta qvartseu vanligen 

 endast bildar en mycket tunn hinna. 



