229 



Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens FörhaDdlirigar, 1886. N:o 8. 



Stockholm. 



Om lemningar af Dryas octopetala L. i kalktuff vid 

 Rangiltorp nära Vadstena. 



Af A. G. Nathorst. 



[Meddeladt den 13 Oktober 1886.] 



Frågan om vår arktiska floras invandring till de trakter, 

 •der den nu är rådande, har länge i ett visst hänseende varit 

 obesvarad. Medan det nemligen redan långt tillbaka kunnat 

 ådagaläggas, att en rent arktisk vegetation varit rådande ome- 

 delbart efter isens afsmältning i Sveriges sydligaste del (Skåne) 

 samt äfven i Danmark, liar man allt hittills icke haft någon 

 kännedom om, huruvida det var från denna flora, som en del 

 af vår fjellflora härstammade, eller om den senare tilläfventyrs 

 inkommit på någon annan väg. Det finnes visserligen omstän- 

 digheter, som tala för det förra antagandet, i all synnerhet den 

 mer eller mindre arktiska reliktflora, som på vissa lokaler, före- 

 trädesvis torfmossar, finnes der och hvar genom hela vårt land. 

 Men å andra sidan har man för hela sträckan mellan Skåne 

 och Norrland saknat direkta bevis för att en arktisk vegetation 

 der varit rådande efter isens afsmältning, och åtskilliga geolo- 

 giska förhållanden äro af den beskaffenhet, att de i sin närva- 

 rande belysning icke utan vidare gifva ett jakande svar på den 

 frågan, om förhållandena voro sådana, att en arktisk flora nå- 

 gonsin kunnat lefva i mellersta Sverige. När isen vid maximum 

 af sin utbredning betäckte landet, var denna floras tillvaro här- 

 städes icke möjlig, ty några »nunatakker» funnos då icke. I 

 samma mån som isens afsmältning fortgick blefvo förhållandena 



