234 NATHORST, LEMNINGAR AF DRYAS I ÖSTERGÖTLAND. 



kalktufFeiis öfre del ställvis allmänna och kunna bilda sjelf- 

 ständiga lager, hvilka uteslutande bestå af sådana. 



Vid de diken, som blifvit gräfda för att afleda vattnet 

 från liåligheten, framskjuta nederst partier af anstående kalk- 

 tuff, hvarjemte stycken deraf blifvit på sidorna uppkastade. 

 Dikena voro delvis allt för vattenfyllda för att tillåta en full- 

 ständig undersökning af de nedersta lagren, men af livad man 

 kunde iakttaga samt af de uppkastade styckena ville det synas, 

 som vore lagerförliållandena ungefär följande: Nederst hade kal- 

 ken afsatt sig kring växande tufformiga gräs, halfgräs eller jun- 

 caceer, hvilkas strån, sedan de blifvit upplösta, nu angifvas 

 genom mer eller mindre lodräta, knippevis ställda håligheter. 

 Deröfver tycktes på ett ställe omedelbart komma en mera tyd- 

 ligt lagrad tuff med blad af tall. Men att döma af de upp- 

 kastade styckena på en närbelägen plats torde det lager, som 

 innehåller Betula nana, der komma mellan båda. I prof af 

 detta senare lager finnas vidare mossor, blad af Vaccinium uli- 

 ginosum, Empe.trwn samt äfven af talU ehuru mindre vanliga 

 än i det egentliga furulagret. Från lagret med dvergbjörken 

 härrör otvifvelaktigt äfven den stuff, som innehåller Dryas- 

 bladen. Det egentliga furulagret, d. v. s. det lager, i hvilket 

 tallbarren äro öfvervägande, är mera tydligt skiktadt och lätt- 

 klufvet samt innehåller utom blad äfven partier af den från 

 tallstammarne lätt aflossnande yttre barken. Deremot har ingen 

 kotte blifvit funnen, hvilket väl beror derpä, att träden vuxit 

 på något afstånd från den sumpiga marken. Några stycken af 

 denna tuff angifva en relativt hastig kalkutfållning, ty sjelfva 

 bladen och barkbitarne träffades stundom vid tuffens klyfning 

 ännu bibehållna. I detta lager finnas dessutom lemningar af ett 

 bredbladigt gräs, och Carlson har vidare i detsamma funnit 

 aftryck af en obestämbar fjäder. Öfverst tyckas, åtminstone 

 ställvis, mossor blifva enbart rådande. Kalktuffen, hvars totala 

 mägtighet, der den är som störst, knappast torde vara mer än 

 högst 2 å 3 fot, betäckes i sin tur af några fot torf. 



