268 WIDMAN & ABENIUS, BROMS INVERKAN PÅ ACET-ORTOTOLUID.- 



måste vara en annan. Det visade sig nemligen till sluts, att 

 brom visserligen inträdt i sidokedjan, men icke i metylgruppen^ 

 utan i acetylgruppen. Den vid reaktionen bildade kroppen är 

 därför i sjelfva verket en bromacetdibromortotoluid: 



^6^2Br2<NH . C0CH2Br 



Med denna upptäckt blef det naturligen slut med våra förhopp- 

 ningar att på denna väg kunna framställa ortoamidobenzylal- 

 kohol. Undersökningen har dock, såsom vi i följande uppsats 

 skola visa, ledt till upptäckten af en rad föreningar, som lofva 

 att blifva af ett ganska stort intresse. 



Vi öfvergå nu till en redogörelse för den experimentella un- 

 dersökningen. 



Bromacetdibromortotoluid. 



C.CH, 



HCf \ c . NH . C0CH2Br 



CH 



Acetortotoluid, fördelad i portioner på 10 gram, uppvärmdes: 

 till 160° C. och däri infördes droppvis under omskakning 32 gr. 

 brom (3 molekyler). Under reaktionens förlopp utvecklas brom- 

 väte i strömmar. Sedan all brom blifvit tillsatt, och produkten 

 fått afsvalna, utgöres reaktionsmassan af ett hårdt, svart harts. 

 Vid behandling med kloroform afskiljes lätt isynnerhet vid kon- 

 centration en gröt af prismatiska nålar, blandade med en olja. 

 Bäst renas den fasta kroppen genom omkristallisationer ur is- 

 ättika. Moderluterna besitta en ytterst skarp, till tårar retande 

 lukt (bromättiksyra?). Den fullt rena kroppen smälter konstant 

 vid 207° C. och kristalliserar i fina, hvita nålar. Föreningen 

 är ganska lättlöslig i kloroform och kokande isättika, svårlöslig; 

 i till och med kokande alkohol, något lättare löslig i benzol än 

 i alkohol. 



