274 WIDMAN & ABENIUS, BROMS INVERKAN PÅ ACET-ORTOTOLUID. 



Enligt hvad denna analys utvisar, kan föreningen omöjligen 

 innehålla mer än en atom qväfve. Att den verkligen trots det 

 öfverraskande och svårbegripliga bildningssättet är en acetylgly- 

 kolyldibromtoluid, bevisas bäst däraf, att vi erhållit precis samma 

 kropp genom hromacetdihromtoluidens kokning med silfveracetat. 



Till en kokande isättikelösning af bromacetdibromtoluid 

 tillsattes nyss utfäld och uttvättad silfveroxid och därefter fort- 

 sattes kokningen omkring 20 minuter. Efter lösningens afsval- 

 ning affiltrerades utfäldt bromsilfver och utkristalliseradt silfver- 

 acetat och till filtratet sattes några droppar saltsyra för utfäl- 

 lande af sista spåret silfver. Efter förnyad filtrering afdunsta- 

 des lösningen till nära torrhet och blandades med vatten, då en 

 hvit kropp utföll, som efter omkristallisation ur alkohol visade 

 fullkomligt samma utseende och smältpunkt (172°), som den 

 medelst acetamid framstälda acetylglykolylföreningen. 



Samma resultat framgår äfven ur följande reaktioner, som 

 vi iakttagit vid experimenterande med preparat, erhållet medelst 

 acetamid. 



1) Föreningen löses i utspädd kalilut under bildning af gly- 

 kolyldibromtoluid : 



C6H2Br2<^Tjj^ CO . CH, . O . COCH3 + ^^^ ^ 



= C6H2Br2<^jj3 ^^ cjj^Qjj + KO . COCH3. 



2) Kokas kroppen försigtigt i mindre mängder med saltsyra 

 erhålles likaledes glykolyldibromtoluid: 



C6H2Bi-2<NH . CO . CH2 . O . COCH3 + ^^^ ^ 



= C6H2Br2<j^jj3 ^^ (j^^ßii + Cl . COCH3 . 



3) Kokas samma förening däremot länge med ett stort öf- 

 verskott af saltsyra, går dekompositionen längre. Det bildas 

 klorvätesyrad dibromortotoluidin, ättiksyra och glykolsyra enl. 

 följande schema: 



