276 WIDMAN & ABENIUS, BROMS INVERKAN PÅ ACET-ORTOTOLUIÜ. 

 '^6^4<-CH2 . . COCH3' 



ett förlopp af reaktionen, som alldeles öfverensstämmer med det 

 af oss iakttagna. De tillägga, att resultatet icke ändras vid 

 närvaro af klorzink, men göra intet försök till någon förklaring. 

 Då det emellertid icke finnes något skäl att antaga, att en 

 tredje kropp finnes närvarande, som skulle kunna leda reaktio- 

 nen i den riktning, den i verkligheten tager och då de båda 

 kropparne omöjligt direkt kunna inverka på h varandra, så att 

 acetylglykolyldibromtoluid bildas, så synes det oss vara klart, 

 att amiden — under de förhanden varande förhållandena — först 

 ombildas i en eller flere nya kroppar, af hvilka någon är i stånd 

 att med en bromatom reagera till bildning af ett derivat, inne- 

 hållande gruppen: CH3CO . O. En sådan kropp vore ammo- 

 niumacetat, som väl kunde tänkas uppstå ur acetamid på samma 

 gäng lättflyktig acetonitril bildades. Reaktionen skulle då för- 

 löpa i följande tvenne faser: 



1) 2CH3CO . NH. = CH3CO . ONH4 + CH3 . CN. 



2) CeH,Br,<^^3 ^^ ^^^^^ + nH,0 . COCH3 == 



= C6H2Br2<j^jj3 ^Q^jj^ Q COCH3 "^ NH^Br. 



Denna förklaring synes oss vara ganska naturlig och san- 

 nolik och för öfrigt den enda möjliga. Dess riktighet är dock 

 naturligen icke bevisad, förr än man lyckats påvisa uppträ- 

 dandet af acetonitril under reaktionens förlopp. 



Glykolyldibromortotoluid. 



^6^2Bi2<Nii\ COCIIoOH' 



Kokas acetylglykolyldil:)romtoIuid med rent vatten synes 

 den ej undergå någon förändring. Tillsättes däremot något kali- 

 lut löses den, ehuru trögt. Vid afsvalning afsätter lösningen 

 därefter färglösa blad med något buktiga sidor. Behandlas krop- 

 pen åter med stark kalilut, löses den ej, men omsätter sig till 



