284 WIDMAN & ABENIUS, KALILUTS INV:N PA BllOMACET AMIDODEllIVAT. 



oförändrad med precis samma smältpunkt 159 — 160°. Vid stark 

 upphettning destillerar den, såsom det synes, utan någon nämn- 

 värd sönderdelning. I alla dessa afseenden ötVerensstämmer 

 kroppen således fullständigt med den ur ortonitrokanelsyran 

 framstälda liydrokarbostyrilen. Hvad smältpunkten beträffar, 

 uppgifves den för hydrokarbostyril af Glaser & Buchanan 

 och i Beilsteins »Handbuch der organischen Chemie» ligga vid 

 160° d. v. s. vid alldeles samma temperatur som den ifråga- 

 varande kroppens, under sådana förhållanden kan man väl 

 knappast betvifla, att kropparne verkligen äro identiska. Men 

 ännu mera sannolikt blir ett sådant antagande genom följande 

 af oss gjorda iakttagelser. 



År det så, att reaktionen förlöper enligt följande schema:: 



iH Bri 

 CH CH. I 



ch/\-^ ciu 



chI /I Jco ■ 

 \/(?\/ 



CH NH 



så böra hvarken bromacetanilid: 



CgH, . NH . COCH^Br 

 ej häller bromacetparatoluid: 



CH3 . CgH^ . NH . C0CH2Br 

 af hvilka ingendera innehåller en metylgrupp i ortoställning till 

 amidogruppen, gifva analoga föreningar vid behandling med alko- 

 holisk kalilut, men väl andra bromacetamidoföreningar, hvilka 

 innehålla sidokedjor i nämda ställning. \i hafva nu framstält 

 såväl bromacetanilid (smältpunkt 130 — 131°) som bromacet- 

 l)aratoluid (smältpunkt 164°) och behandlat dem på alldeles 

 samma sätt som l)romacetortotoluid, men blott erhållit oljor och 

 ingen kristalliserande produkt. Däremot ger bromacetparaxylid 

 (smältpunkt 145°): 



/''1CH3 

 ClI ' /NH . COCHoBr 



