ÖrVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 6, N:0 9. 287 



Kloroplatinat af deu ur bromacetortotoliiid erhållna 

 föreningen. 



[C9H9NO . HCl]^ PtCl^. 



Om föreningen löses i varm rykande saltsyra ocli därpå för- 

 sättes med en likaledes varm, starkt sur lösning af platinaklorid, 

 utkristalliserar genast ett gult salt. Kloroplatinatet synes så- 

 ledes vara svårlösligare än hydrokarbostyrilens. Saltet kristalli- 

 serar i breda prismer, som äro särdeles väl utbildade, om saltet 

 får afsätta sig ur en någorlunda utspädd lösning. Kristallerna 

 äro delvis ganska lika motsvarande förening af hydrokarbostyril. 

 Kroppen smälter vid 176' och aftager ej i vigt vid torkning 

 vid 110=. 



Analys: 



I 0,23 48 gr. salt gaf efter förbränning 0,0 43 gr. Pt. 



II 0,2-207 gr. substans gaf efter förbränning 0,0405 gr. Pt. 



Beräknatlt Fannet. 



för [CgHgNO.HCll^PtCl^: I. II. 



Pt 18.17 18,31 18,35. 



De båda bestämningarne utfördes pä preparat från alldeles 

 olika beredningar. I den ena fanns ett stort öfverskott af pla- 

 tinaklorid närvarande. Såsom synes af formeln måste 4 mole- 

 kyler af det klorvätesyrade saltet vara förenade med 1 molekyl 

 Pt CI4. Detta är en i högsta grad ovanlig sammansättning hos 

 ett kloroplatinat. Vi känna icke någon analogi härtill. Den 

 synes blott kunna färklaras på det sätt, att föreningens molekyl 

 är i sjelfva verket dubbelt så stor, som ofvan antagits d. v. s. 

 C18H18N2O2 och att hvarje molekyl visserligen binder 2 mole- 

 kyler HCl men att blott en af hydrokloratets tvenne kloratomer 

 deltager i bindandet af platinakloriden. 



InAerkan af alkoliolisk kalilut på den ur bromacetorto- 

 toluid erhållna föreningen. 



Om hydrokarbostyril kokas med ett öfverskott af alkoholisk 

 kalilut, inträffar ingen förändring. Tillsättes vatten till lös- 



