288 WIDMAN & ABENIUS, KALILUTS INV:N PÅ BROMACETAMIDODERIVAT. 



niagen utkristalliserar genast oförändrad hydrokarbostyril i färg- 

 lösa nålar. 



Kokas den vid 159 — 160' smältande kroppen med ett stort 

 öfverskott af alkoholisk kalilut och afdunstas därpå alkoholen, 

 utkristalliserar däremot ingenting, ej ens vid afsvalning eller vid 

 utspädning med mer vatten. Tillsättes saltsyra, utfälles en olja, 

 som dock ögonblickligen löses i öfverskott af syran. Tillsättes 

 nu ånyo natronlut, utfälles oljan återigen för att omedelbart 

 lösas af öfverskott på alkali. Försättes den alkaliska lösningen 

 däremot med en svagare syra såsom ättiksyra, utfälles kroppen 

 för att icke vidare lösas vid tillsats af mer syra. Den faller 

 såsom en temligen trögflytande olja. Yi hafva icke ännu lyckats 

 bringa den i fast form, men skola sedermera göra flere försök i 

 detta syfte. Löser man emellertid oljan ånyo i saltsyra och 

 uppvärmer lösningen, håller sig lösningen fortfarande klar. Får 

 den åter stå vid vanlig temperatur 1 a 2 dygn, utkristalliserar 

 småningom en kropp i hvita, bladiga kristaller, som numera äro 

 olösliga i både alkalier och utspädda syror t. ex. saltsyra. Smält- 

 punkten ligger så nära den ursprungliga föreningens och egen- 

 skaperna äro så lika, att man icke har något skäl att betvifla, 

 att den är därmed identisk. Den löser sig ock i rykande salt- 

 syra och ger ett kloroplatinat af alldeles liknande utseende. Vi 

 hafva emellertid ännu icke haft ett för fullständigt renande och 

 för analys tillräckligt material under händerna. 



Emellertid synas dessa qvalitativa reaktioner häntyda därpå, 

 att den vid 159—160' smältande kroppen vid behandling med 

 alkoholisk kali lut upptager en molekyl vatten och så öfvergår 

 till en amidosyra, eftersom produkten är löslig både i syror och 

 baser. Denna amidosyra förlorar sedan spontant en molekyl 

 vatten och öfvergår i en anhydrid, som är den ursprungliga 

 kroppen. Tänkbart vore dock äfven, att kalit med dess utpräg- 

 lade affinitet föranleder en omlagring af atomerna inom förenin- 

 gens molekyl, så att ett s. k. labilt jämvigtsläge uppkommer 

 med mera utpräglade kemiska egenskaper (såväl sura som basiska) 

 och att, sedan aJkalit aflägsnats, en ny molekular omlagring där- 



