306 EDLUND, GASFORMIGA KROPPARS ELEKTRISKA MOTSTÅND. 



mångfaldiga försök bekräftadt att slagvidden ökas, i samma mån 

 som luften förtunnas. Om förtunningen drifves så långt, att 

 trycket blott utgör en bråkdel af 1 mm., så har det visat sig, 

 att slagvidden är nästan oberoende af afståndet mellan elek- 

 troderna. Slutligen vid den största möjliga förtunning, som det 

 är möjligt att åstadkomma, upphör elektriciteten att öfvergå^ 

 ifrån den ena elektroden till den andra, afståndet emellan dem 

 må nu vara huru stort eller litet som helst. 



Dessa iakttagelser tyckas i första ögonblicket stå i uppen- 

 bar strid med de förut anförda. Den elektricitetsförlust, som en 

 ledande elektriserad kropp lider af den omgifvande gasen, blir 

 mindre i samma mån som gasen förtunnas, men slagvidden växer 

 med förtunningen och kan slutligen tagas huru stor som helst^ 

 om förtunningen drifves tillräckligt långt. Elektricitetsförlusten 

 är mindre, om den elektriserade kroppen är omgifven af vätgas 

 än om den är omgifven af atmosferisk luft, hvaremot slagvidden 

 i vätgas är större än i luft för samma tension hos elektroderna. 

 Båda fenomenen tyckas således vara hvarandras motsatser ocb 

 kunna väl icke förklaras vara följder af samma orsak. Vi 

 skola nu söka utreda, huru sig härmed rätteligen förhåller. 



Om en galvanisk ström i genomgår en metallisk ledare och 

 potentialskillnaden i tvänne punkter a och a^ på denna ledare 

 är V — Fj samt motståndet emellan dem r, så är i?' = V — Fj. 

 Det öfvergår således alltid en elektrisk ström från a till a^ ,. 

 huru stort än motståndet v må vara och huru ringa värdet på 

 V — Fj än är: strömstyrkan förändras blott i proportion der- 

 efter. Denna lag gäller för fasta och flytande kroppar, som 

 äro ledare, men den gäller icke för gaserna. Potentialskilnaden 

 V — F, mellan ändplanen på en gaspelare, genom hvilken en 

 urladdning går mellan tvänne elektroder, är konstant och all- 

 deles oberoende af den elektricitetsmängd, som urladdas genom 

 pelaren. Man har således för gaserna V — Fj = C, hvarest C 

 är en konstant. 6' förändras naturligen från en gas till en annan» 

 är beroende af gasens tryck och temperatur och tillväxer, under 

 för öfrigt lika förhållanden med afståndet mellan de ifråga- 



