ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1886, N:0 10. 307 



varande planen. Denna sats är till fullo bevisad genom Warren 

 DE LA RuES och H. MÜLLERS 1) samt HiTTORFS 2) iakttagelser. 

 Är gaspelaren under större tryck t. ex. en atmosfer, förändras 

 gasens temperatur i betydlig grad, om tensionen och följaktligen 

 den genomgångna elektricitetsmängden ökas, hvarjemte dervid 

 ett större antal partiklar lösryckas från elektroderna och öfver- 

 föras frän den ena af dessa till den andra. Häraf kan C i detta 

 fall undergå förändring. C representerar det hinder, som måste 

 öfvervinnas för att elektriciteten skall kunna genomgå gaspelaren. 

 Om en urladdning skall kunna uppkomma, måste således po- 

 tentialskillnaden mellan elektroderna vara större än C. Om 

 dt?nna är mindre, d. v. s. om hindret mot rörelsen är större än 

 den kraft, som skall åstadkomma rörelsen, sker ingen urladdning. 

 Det har visat sig att C, som representerar det totala hindret 

 för elektricitetens rörelse genom gaspelaren, består af två delar 

 Cj och 6'ii, af hvilka den första Cj föreställer en på gränsytan 

 mellan elektroderna och gasen befintlig elektromotorisk kraft,, 

 som verkar i motsatt riktning mot urladdningen, och den andra 

 ^11 utgör gasens elektriska motstånd i egentlig mening. Att så 

 väl i den elektriska gnistan som i den galvaniska ljusbågen en 

 dylik elektromotorisk kraft förefinnes, är numera så fullständigt 

 bevisadt, att derom icke det ringaste tvifvel kan uppstå. Senare 

 undersökningar hafva derjemte ådagalagt, att den elektromotoriska 

 kraften Cj förminskas, då gasen förtunnas, och detta äger rum 

 ända till dess att förtun ningen uppnår en viss gräns, hvarest 

 kraftens värde är minst, hvarefter dess värde vid ytterligare 

 förtunning åter tilltager och slutligen blir så stor, att urladd- 

 ningen derigenom förhindras. Gasens elektriska motstånd C^ 

 aftager deremot kontinuerligt ända till den yttersta förtunning, 

 som kan åstadkommas ^). Det totala hindret C^ + C^ mot 

 urladdningen, som af tensionen måste öfvervinnas, om urladdning: 



') Comptes rendus T. 86 p. 1072 (1878). 



2) Wied. Ann. B. 7 p. 573 (1879). 



3) Bihang till Vet. Akad. Handl. B. 6 N:o 7; Vet. Akad. Handl. B. 19' 

 N:o 2; 20 N:o 1; 21 N:o 10. Annales de chimie et de ph. T. 24 (1881); 27 

 (1882). Phil. Mag. V. 13; 15. Wied. Annalen B. 15 p. 165 och 514 (1882) > 

 28 p. 560 (1886). 



