320 CLEVE, OM NÅGRA KLORNAFTALINSULFONSYROR. 



åter borde vara identisk med den af Arnell genom inverkan 

 af svafvelsyra på a-monoklornaftalin erhållna. Denna syra gaf 

 nämligen genom PCl^ reaktionen «^ — a^ diklornaftalin. Hufvud- 

 sakligen för att pröfva PCI5 reaktionens tillförlitlighet fram- 

 stälde jag derför af naftionsyra följande derivat af «j — a^ klor- 

 naftalinsulfonsyran. 



Den fria syran kristalliserade, alldeles som Arnells syra, 

 i silfverglänsande blad. 



Kloriden, CjoHgClSOoCl, erhölls i mångytiga kristaller, 

 något rödfärgade af ett förorenande färgämne. 



Analys: 



0,2285 gr. gaf 0,2083 gr. BaSO^. 



0,2 6 34 gr. gaf 0,2 9 34 gr. AgCl. 



I procent. Funnet. Beräknadt. 



S 12,53 12,27 



Cl 27,55 27,15. 



Kloriden smälte liksom kloriden af Arnells syra vid 95°. 



Etyletern, som erhölls af jodetyl och silfversalt af syran, 

 bildade stora färglösa kristaller med smtp. 104°, alldeles som 

 Arnell uppgifver. 



Ämiden, som erhölls af kloriden och spritblandad amoniak, 

 kristalliserade i tunna, silfverglänsande fjäll med smtp. 187°. 

 Arnell uppgifver icke amidens smältpunkt, hvarför jag fram- 

 stälde amiden af ett prof af kloriden, som blifvit beredt af 

 Arnell och förvarades i härvarande preparatsaraling. Det be- 

 fans nu att den ARNELL'ska syrans amid också hade smält- 

 punkten 187°. 



En fullständig identitet finnes således mellan de af naftion- 

 syra och af a-monoklornaftalin fråmstälda klorsulfonsyrorna. 



Slutligen får jag härmed lemna en öfversigt af de hittills kända 

 monoklornaftalinsulfonsyrorna och smältpunkterna på deras derivat. 



Smtp. 



(klorid 95° 



a, — a., syrans ;etyleter 104° 



amid 187° 



