ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1886, N:0 10. 335 



Si , så blir dess energi, d. v. s. sist omnämda energi, lika med 



L'2 2 



P 



■^Ttk'r^O^h' eller enligt (a) ■^7t'r-,r^{o + ff')-6', alltså antingen 



47t^r^,GH2 — dV-b' eller ^7v~,r; a'^dW . Nu är 

 A; ^ A; ^ 



' b' a' 



b a ' 



således skall d blifva antingen 



2ka' 2ago 



- , a. a. -— 



k'a + Ä;a' a'g + üQq 



eller 



2k'a , 2a'Q' 



- , d. ä. -7-7-^ 



Fa + A;a' a'q' + oQ(^ 



Nu är üQq infinitesimalt i förhållande till a' q', således är 

 det senare värdet för å större än i ; men d får ej vara större 

 än 1, alltså återstår för d blott det först skrifna värdet såsom 

 möjligt, d. v. s. 



v — -I , , , 



a Q 



och följaktligen 



(b) o' = 0(1 — 2'^] • 



^ ^ ^ aq I 



Energien för den genom absorption uppkomna vågen inom 

 /Sj blir 



4^kr^,G'^å(2 — ö)b = éTtkr^a^ . 4^ approx.; 



följaktligen, blott en " :te del af den ursprungliga, den yttre 



vågens energi liar absorberats af S^ , resten har reflekterats, och 

 med bibehållande af tecknet för förtätningen. Samma tecken 

 för förtätningen får ock den (genom absorption) uppkomna vågen 



