14 BÄCKLUND, THEORIEN FÖR DE ELEKTRISKA STRÖMMARNE. 



rörelsen hos punkterna S 2 härflytande vågrörelserna kring dessa 

 samma punkter. Dessa vågrörelsers energi är åter enligt n:o 3 

 ofvan lika med 2l'i' 2 ß; följaktligen fä vi nu såsom i det förra 

 fallet: 



n\ v dW 



Jemföra vi equationerna (6) och (7) med de formelt lika, 

 genom experimenten väl pröfvade, välbekanta eqvationerna från 

 W. Webers theori för de elektriska induktionsströmmarne, så 

 se vi, att X' skall betyda motståndet hos L 2 . Det uttryck, för 

 hvilket % ofvan står som förkortning, är också i hufvudsak af 

 samma form som det uttryck, hvilket i W. Webers theori 

 definierar motståndet. 



7. En magnetisk kropp innehåller efter Ampere ett helt 

 system af infinitesimala elektriska ovalströmmar. Att sådana 

 kunna framkallas af en yttre ström, inses på följande sätt. 

 Antag att en kropp föreligger, som är sammansatt af punkt- 

 kulor S, af hvilka visserligen de på kroppens yta äro, åtmin- 

 stone periodiskt, i kontakt med hvarandra, men de i kroppens 

 inre äro skiljda åt, och antag vidare, att kroppen omkretsas af 

 en yttre elektrisk ström. Då komma vågorna från denna ström, 

 d. v. s. vågorna från punkterna S i strömledaren, att vid sin 

 passage genom kroppen försätta dess punkter S i volumoscilla- 

 tioner och genom de tryckkrafter, som häraf frambringas, blifva 

 dessa senare punkter 5 sammanförda gruppvis till partiklar 1 ) 

 på samma gång som strömmar induceras omkring de nya par- 



') Observera, att, om en våg från en volumoscillation af en punkt S träffar 

 en annan punkt S just då dess volum utför den likartade volumoscillationen, 

 så blir följden den att den förste punkten attraherar den andre; eljest re- 

 pelleras denne andre punkt af den förste. Se Ofvers. Jan. 1886 sid. 23. 

 Härtill kommer ock en kraft härrörande från tyngdpunktshastigheterna för 

 de två S, som blir dess mera betydande ju närmare dessa punkter komma 

 till hvarandra och betydande äfven då tyngdpunkterna blott oscillera korta 

 vägstycken. Se »Zur Wellentheorie etc.» noten på sid. 377 samt sid. 407. 



