16 BÄCKLUND, THEORIEN FÖR DE ELEKTRISKA STRÖMMARNE. 



hängande komplex eller förhålla sig åtminstone i afseende på 

 sina strömmar så som om de beständigt vore förenade. 1 ) 



8. Nya vågor försvaga eller förstärka eller i allmänhet 

 störa effekten af vågorna från den förra yttre strömmen, de 

 störa sålunda den nämnda partikelbildningen i det de i allmän- 

 het förorsaka en rubbning af de förut bildade partiklarna såväl 

 i afseende pä deras relativa lägen som i afseende på de relativa 

 lägena af punkterna S i samma partikel, de förorsaka särskildt 

 en mer eller mindre öfvergående rubbning af kontakten mellan 

 partiklarna. Kroppen ändrar dermed graden af sin magnetism. 



9. Äfven är det fall väl att beakta, då de i n:o 7 först 

 omtalta partiklarna icke äro cylindriska utan heldre sferiska, så 

 att det endast blir i en punkt som två partiklar ingå beröring 

 med hvarandra. Då kan icke mellan partiklarna ett sådant 

 utbyte af vågor komma till stånd som det förut beskrifna och 

 kroppen således ej af den yttre strömmen göras till en mei^eller 

 mindre beständig magnet. Men de strömmar, som kroppen nu 

 bekommit omkring sina partiklar vid den yttre strömmens upp- 

 komst, kunna på grund af sina banors litenhet bevaras en tid 

 bortåt, om ej den yttre strömmen upphör, och kroppen visar sig 

 då diamagnetisk. Naturligtvis kommer kroppen, i fall den är 

 lätt vridbar kring en punkt, att vridas af den yttre strömmen, 

 men dervid ändra strömmarne omkring de sferiska partiklarna 

 icke sin riktning i rummet. Ty vågorna kring en sferisk par- 

 tikel framgå oberoende af partikelns rotation kring medelpunkten. 

 Härpå beror det, att en kort nålformig kropp af ett diamagne- 

 tiskt ämne skall, när den placeras horizontalt mellan de två 

 polerna till en horizontal elektromagnet, ställa sig vinkelrätt 

 mot polernas sainmanbindningslinie. De af magneten inducerade 

 strömmarne i den diamagnetiske kroppen stå nämligen med sina 

 plan i det närmaste vinkelrätt mot nämnda sainmanbindnings- 

 linie och emedan dessa plans riktning ej förändras vid nålens 



1 ) I Öfvers. Maj 1888 sid. 305 n:o 59 betraktade jag en kropp, sammansatt 

 af lätt vridbara, från hvarandra skiljda, cylindriska partiklar, och anmärkte, 

 huru genom en yttre ström denna kropp skulle täukas blifva magnetisk. 



