30 ABENIUS OCH SÖDERBAUM, OM NÅGRA AROMATISKA TETRAKETONER. 



fen yl bundna karbonylgrupperna deltaga i reaktionen, medan 

 däremot de inre synas hafva förlorat sin ketonkaraktär. 



Att t. ex. den af difenyltetraketon och hydroxylamin fram- 

 stälda dioximen i sjelfva verket eger den genom formeln: 



C 6 H 5 . C(NOH) . CO . CO . C(NOH) . C 6 H. 



åskådliggjorda konstitutionen, framgår tillräckligt redan af den 

 omständigheten, att denna förening vid upphettning till något 

 öfver sin smältpunkt sönderfaller i benzonitril och oxalsyra: 



C 6 H 5 . C 



il 

 N 



. CO . CO . 

 OH HO 



C . C 6 H 5 COOH 



ii = 2C,H 5 .CN + I 



N COOH 



Någon monoxim af difenyltetraketon har hittills icke erhållits. 

 Däremot reagerar benzoylformom samtidigt såväl med en 

 som med två molekyler hydroxylamin. De härvid tvifvelsutan 

 i första hand uppkomna mono- och di-oximerna hafva emeller- 

 tid icke kunnat isoleras, allden stund de omedelbart afspalta 

 vatten och öfvergå till anhydrider med ringförmig atombindning, 

 på sätt som angifves genom ekvationen: 



C 6 H 5 . CO . CH . CO . C . C 6 H 5 C 6 H 5 .CO.CH.CO.C.C 6 H 5 

 OH HON O N 



+ H,0. 



Man erhåller så femlediga ringsystem af den allmänna typen: 



R . CO . CH-CO >C . CH-CO 



I I n HON^ I ! 



O CR eller O CR 



^ N 



hvilka på en gång innehålla kol, kväfve och syre i sluten bind- 

 ning och enligt den WlDMANSKA nomenklaturen vore att be- 

 teckna såsom keto-azoxoler. Utom dessa båda föreningar erhöllo 

 vi genom en därjämte förlöpande bireaktion alltid en tredje, 

 koäfvefri förening af den empiriska sammansättningen C 18 H, 6 4 

 samt slutligen små mängder af tetraketonens förut omtalade 

 dioxim. 



