ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 93, N:0 2. 79 



0,1458 gr. gaf 0,085 5 gr. AgCI. 



0,2092 gr. gaf 10,2 kubc. kväfgas t. 18° Bar. 764 min: 



Funnet. Beräknadt. 



Cl 14,51 14,84 



N 5,77 5,87. 



Amidoklorsulfonsyra (1:2:8) — C 10 H 5 C1NH 2 S0 3 H — er- 

 hålles om salter af nitrosyran reduceras med beräknad mängd 

 ferrosulfat och ammoniak. När filtratet försattes med en syra, 

 utföll amidosyran i form af ett mycket svårlösligt, svagt gult 

 pulver af mikroskopiska nålar. 



0,09 5 2 gr. gaf 0,04 7 8 gr AgCI. 



0,1333 gr. gaf 6 kubc. kväfgas t. 16° Bar. 762 mm. 



• Funnet. Beräknadt. 



Cl 13,88 13,75 



N 5,35 5,44. 



Amidosyrans natriumsalt bildar små, glänsande fjäll, som 

 äro tämligen svårlösliga i kallt vatten. Om dess med kalium- 

 nitrit blandade lösning fälles med utspädd saltsyra, erhåller man 

 diazoföreningen i form af en ljusgul fällning af fina nålar. Diazo- 

 föreningen är ovanligt beständig och sönderdelas endast långsamt 

 af kokande vatten. Den kan till och med omkristalliseras ur 

 hett vatten, h varur den erhålles i tämligen långa, guldgula nålar. 

 Den ger dervid icke sulton. 



1:2:8 Diklorsulfonsyra. 

 S0 3 H Cl 



Af amidosyran kunde klorsulfonsyra ej erhållas genom 

 Sandmeyers metod, emedan dervid den beständiga diazoföre- 

 ningen afskilde sig. Deremot erhålles den lätt, om diazoföre- 

 ningen i små portioner införes i rykande, med kopparklorur blandad 

 saltsyra, som upphettats till nära kokning. Diazoföreningen löses 

 lätt, och vid afsvalning stelnar lösningen till en kristallmassa. 



