138 WIDMAN, DIHYDROKINAZOLINER. 



Ber. för C, ä H 13 N 2 Br0 8 . 



Funnet. 



C 51,58 



51,90 



H 3,7 3 



4,23 



N 8,02 



8,08 



I. Vid reduktion af föreningarne: 



/CH 9 — N . R 



C 6 H 4 < " i 



X N0 2 CO CH 3 



bildas motsvarande amidoderivat, icke anhydrobaser (di- 

 hydrokinazoliner). 



Redan för två år sedan har jag tillsammans med Söder- 

 baum (1. c.) visat, att o-nitrobenzylacet-p-toluid vid reduktion 

 öfvergår i o-amidobenzylacet-p-toluid. Reduktionen utfördes med 

 zink och saltsyra i kall, alkoholisk lösning. 



o-Amidobenzylacet-p-toluid, som smälter vid 99°, kristalli- 

 serar i praktfulla, färglösa kristaller. Kand. O. NORDENSKJÖLD 

 har mätt äfven dessa och därom meddelat följande: 



»Kristallsystem : monosymmetriskt 



a : b : c = 3,2 7 82 : 1 : 3,3 9 8 

 = 79° 33'. 

 Iakttagna former: OP (001), ooP (110), coPoo (100), +Poo 

 (T01), - Poo (101) och i/i P (112). 



Utmärkt väl utbildade kristaller med glatta speglande 

 ytor. Utsläckningsvinkeln 13° mot vertikalaxeln.» 



Då jag nu reducerade o-nitrobenzylacetanilid enligt samma 

 metod, väntade jag på grund af Paals och Kreckes uppgifter 

 att antingen erhålla direkt den kondenserade basen »metylfenyl- 

 dihydrokinazolin» : 



/CH 2 — N . C"H 5 



pil / 2 i 6 ° 



X N— C . CH 3 



eller åtminstone den af dem beskrifna, vid 126 — 127° smältande 

 >o-amidobenzylacetaniliden». Jag erhöll emellertid ingendera af 

 dessa båda, utan en alldeles ny förening, som är den verkliga 



