150 WIDMAN, DIHYDKOKINAZOLINEU. 



IV. Kondensation af föreningarne: 



C 6 H 4 < 



CH 2 — N . R 



NH 2 CO CH 3 



tili 1, 3-diazin-(kinazolin-)derivat: 



/CH 2 — N . R 



C 6 H 4 < ! 



N_C.CH 3 



genom behandling med saltsyra. 



Amidoföreningarne omlagras således af kall saltsyra och 

 saponifieras af varm såväl utspädd som koncentrerad. Utspädd 

 saltsyra kan dock föranleda äfven ett tredje reaktionsförlopp, 

 nemligen kondens ation, såsom följande försök utvisa. 



Bildning af benzo-2-metyl-3-fenyl-3, 4-dihydro-l, 3-diazin. 

 (Metylfenyldihydrokinazoliri). 

 /CH 2 -N . C 6 H 5 

 X N C.CH 3 



5 gr. o-amidobenzylacetanilid kokades 1 timmes tid under 

 uppåtvändt kylrör med 15 kem. vanlig saltsyra och 30 kem. 

 alkohol. Lösningen var från början rödgul, men färgades icke 

 vidare. Den afdunstades därpå för aflägsnande af största mäng- 

 den alkohol och försattes med 25 kem. vatten, h varefter den fick 

 kallna och stäldes till kristallisation. Efter en stund afskildes 

 vackra, rombiska eller 6-sidiga taflor af anhydrobasens hydro- 

 klorat. Efter tre omkristallisationer var saltet alldeles rent, 

 smälte vid 263° och visade i öfrigt samma egenskaper, som det 

 af Paal och Krecke vid nitroderivatets reduktion med tenn 

 och saltsyra erhållna hydrokloratet af ofvan angifna bas. Sam- 

 mansättningen öfverensstämde ock därmed. 



1) 0,2769 gr. utpressadt salt förlorade vid torkning vid 105° 

 0,0344 gr. H 2 0. 



2) 0,13 78 gr. vid 100° torkadt salt förbrukade vid titrering, 

 5,3 kem. Y 10 -normal silfverlösning. 



