156 WIDMAN, DIHYDROKINAZOLINER. 



försiktig kristallisation ur gasolja erhölls därur ren benzometyl- 

 fenyldihydrodiazin i svagt gula kristaller, som smälte skarpt 

 vid 106 — 107° och vid analys visade sig ega en mot formeln 

 C 16 H 16 N 2 svarande sammansättning (funnet: C 81,40 %. beräk- 

 nadt: 81,3 6 %, vätebestämningen gick förlorad). 



Reaktionen torde således förlöpa enligt schemat: 



C 6 H 4 < ,_!, '-I 

 6 4X N|Hi . C!0|CH 3 



För jämförelse har jag äfven underkastat ett par kroppar 



af typen: 



/CH;,— N . R 

 C ß H 4 \ i 



X NH 2 COCH 3 



destillation. Om sådana kunde man a priori antaga, att de 



minst lika lätt som acetamidoföreningarne skulle kondenseras 



under vattenutträde, isynnerhet som Gabriel och Jansen redan 



visat detta vara förhållandet med o-amidobenzylacetamid och 



o-amidobenzylacetmetylamid, vid hvilka reaktionen måste antagas 



försiggå enligt schemat: 



/CH 2 — N . R 



C fi H 4 \ l ;___ 



6 X N;H 2 j CjOjCH 3 



Då nu o-amidobenzylacetanilid och o-amidobenzylacettoluid 

 hvar för sig upphettades, åtskiljdes emellertid alls intet eller ytterst 

 litet vatten. En vidrigt luktande, svagt gul olja öfverdestillerade 

 och i retorten stannade ett svartbrunt beck i stor mängd. De- 

 stillatet innehöll i intetdera fallet den sökta basen. Efter afsval- 

 ning antog detsamma en smörlik konsistens; saltsyra utlöste en 

 olja och lemnade en ringa mängd kristaller olösta. Saltsyre- 

 lösningen gaf vid frivillig afdunstning blott en okristalliserbar 

 sirap. De indifFerenta kristallerna smälta vid tolylföreningen vid 

 147 — 148° och utgjordes sannolikt af acet-p-toluid. Vid fenyl- 

 föreningen erhöllos en gäng kristaller, som efter kristallisation 

 ur benzol smälte vid 108 — 109° (acetanilid?). Reaktionen synes 

 således taga ett oväntadt, temligen kompliceradt förlopp. 



