164 GYLDÉN, PERIODISKA FÖRÄNDRINGAR. 



Helt naturligt, att man skulle söka en förklaring till denna 

 egendomliga och alldeles oväntade företeelse. En sådan har Herr 

 Newcomb redan gifvit (Monthly notices Mars 1892 och astr. 

 Nachrichten B. 130, N:o 1); och en sådan skall äfven jag i det 

 följande söka framlägga. Uti en punkt sammanfaller min för- 

 klaring fullständigt med Herr Newcombs, nämligen deri, att 

 orsaken icke bör sökas i något astronomiskt inflytande, således 

 icke i någon attraktion till punkter utom jordkroppen. Men detta 

 är också nästan det enda gemensamma i våra sätt att söka för- 

 klaringen: ty under det att Herr Newcomb anser jorden bestå 

 af en fast, men elastisk kärna, delvis betäckt af vatten, tänker 

 jag mig den fasta jordkroppen, åtminstone intill ett visst, ej 

 närmare bestämbart djup, mera såsom ett skelett, omkring hvil- 

 ket lösa eller mindre sammanhängande partier förekomma. Jag 

 tänker mig således större och mindre konkaviteter förekomma 

 under jordytan, att af dessa konkaviteter en del kunna vara 

 isolerade, men att andra åter, medelst kanaler, äro förenade med 

 h varandra eller med jordytan. Naturligtvis äro dessa ihåligheter 

 delvis fylda med mer eller mindre lätt rörliga partiklar, såsom 

 lösa block, stenar, grus, vatten, m. m., och tydligen kan denna 

 lösa materia till sin qvantitet ej vara konstant och ej heller 

 bibehålla sitt läge oförändradt: block och stenar kunna frånskiljas 

 och nedstörta från klippväggar; explosioner kunna inträffa, öpp- 

 nande kanaler mellan förut afskiljda konkaviteter och spärrande 

 andra; vattenmassor kunna intränga, medsläpande i sin framfart 

 stenar och slam samt, der de tvingas att stanna af någon stark 

 fördämning, utöfvande ett mer eller mindre mägtigt tryck på 

 omgifvande väggar och på sjelfva dammen. Man kan tänka sig 

 vattenmassors inträngande ske periodiskt, hvarje gång ökande 

 vattensamlingen tills trycket blifver så starkt, att fördämningen 

 eller reservoirens väggar genombrytas. — Det inses nu lätt, att 

 om rotationsaxelns läge inom jordkroppen af en eller annan anled- 

 ning något litet skulle ändras, så skulle trycket af dylika under- 

 jordiska vattensamlingar, hvilka ingenting hindrar att tänka sig 

 högst betydliga, kunna föranleda högst våldsamma naturrevolu- 





