ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1893, N:0 3. 169 



former än rent periodiska, och om dessa öfverhufvud äro konti- 

 nuerliga, så blir endast dessa funktionsformer bestämmande för 

 naturen af de termer som förekomma i p och q, men att de 

 deremot icke kunna föranleda några märkliga periodiska termer 



med perioden — . 



Nu hafva emellertid observationerna till full evidens ådaga- 

 lagt, att märkliga periodiska termer med den Chandlerska 

 perioden förekomma i uttrycken för p och q, och af det före- 

 gående inses, att sådana termer icke finna sin förklaring genom 

 några hittills kända inflytanden, dessa må nu vara af periodisk 

 eller af sekulär beskaffenhet. Det finnes med andra ord icke 

 något kontinuerligt verkande inflytande, om hvilket vi nu hafva 

 vetskap, som kunde komma i fråga såsom hypothes vid för- 

 klaringen af det konstaterade fenomenet: icke temperaturändring 

 i dagliga eller årliga perioder, icke ebb och flod, och icke heller 

 långsamt förlöpande förändringar af jordytan m. in., kunna här 

 tänkas såsom förklaringsgrund. 



Efter att hafva vunnit detta negativa resultat gå vi att 

 undersöka konseqvenserna af det antagande att P och Q eller 

 A' och B' skulle vara diskontinuerligt föränderliga funktioner 

 af tiden. 



Låt, för att representera sådana funktioner a x , a 2 , ... b x , 

 b 2 , ... beteckna qvantiteter, hvilka före epokerna t x , t 2 , ... 

 hafva värdet noll, men hvilka vid samma epoker antaga de 

 konstanta värdena | a x J, | a 2 |, ... | b x |, | b 2 |, . . .; J ) låt vidare 

 v x , v 2 , ... beteckna positiva tal, samt antag: 



A'=ya s {l — *-»''»(«-«*)) 



B' =^b s (l — e- ■«'*('-'«)) . 



') Det inses lätt att koefficienterna a s och b s kunna uttryckas medelst uttrycket 



CO 



2\a s \ j Sin x 



a s — — l ■ I Cos (a;e— )V — ««)) dx , 



■k J x 

 



der y betecknar ett godtyckligt positift tal. Detta framställningssätt kan lik- 

 väl här undvaras. 



