172 GYLDÉN, PERIODISKA FÖRÄNDRINGAR. 



I dessa uttryck kunna emellertid de med nlb s -\ — -I eller 



med nta s — ■ — J multiplicerade termerna saklöst bortlemnas, eme- 

 dan dessa koefficienter alltid äro mycket små i jemförelse med 



Ii" TI 



koefficienterna — a s och — b s , såvida ei v s har ett mycket litet 

 p (.1 



värde, hvilket likväl ofvan ej förutsattes, då \.i och a. bort- 



lemnades bredvid nv s . 



Till de ofvan anförda komma möjligen ytterligare termer, 



beroende af andra perioder än — - . Tillvaron af sådana nya 



termer skall visst icke förnekas, men de äro icke väsentliga för 

 den föreliggande undersökningen, som just afser att förklara 



2 TT. 



tillkomsten af termer med perioden — . Denna förklaring inne- 



bäres emellertid redan i de funna resultaten i afseende på p 

 och q. Af de anförda formlerna inses nämligen ganska lätt, att 



termer med perioden — - kunna uppstå af plötsliga och hastigt 



förlöpande rubbningar af massfördelningen i jordens inre, men å 

 andra sidan lärer dessa formler, att ifrågavarande rubbningar 

 icke få följa alltför hastigt på hvarandra; ty om mellantiderna 

 vore mycket små, så skulle de CHANDLER'ska termernas facer 

 ej hinna utveckla sig tillräckligt för att bli skönjbara i obser- 

 vationsresultaten, utan skulle dessa måhända då antyda föränd- 

 ringar i helt andra perioder än den CHANDLER'ska. Men om 

 de antydda massförflyttningarna försiggå i ungefär samma rikt- 

 ning och efter mellantider som ej allt för mycket skilja sig från 

 ett helt antal CHANDLER'ska perioder, så uppstå nödvändigt 

 periodiska termer af sådan beskaffenhet, som iakttagelserna lärt 

 oss känna. 



Men iakttagelserna antyda äfven alldeles tydligt mellantider 

 af åtskilliga år ifrån en terms maximalbelopp till dess nästa 

 term träder i samma fas. Skulle man få antaga dessa mellan- 

 tider vara lika stora, så kunde man sluta till ett medelvärde af 



