ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1893, N:0 3. 207 



II. Paraforomfenylglyoxal. 



Hydratet, Br . C 6 H 4 . CO . CH(OH) 2 , 

 framstäldt genom att lösa acetylföreningen: 

 Br . C 6 H 4 . CO . CH . NOH 



OH COCH 3 

 i kokande vatten, bildar långa, fina, rent hvita nålar, som smälta 

 vid 132 — 133° och cäro lättlösliga i eter, alkohol och benzol. Till 

 sina reaktioner öfverensstämmer föreningen på det närmaste med 

 den förut beskrifna paratolylglyoxalen. 

 Analys: 



I. 0.1565 gr. gaf 0.2392 gr. kolsyra och 0.0459 gr. vatten. 

 II. 0,i72i gr. gaf efter glödgning med kalk O.1411 gr. brom- 



silfver. 



Ber. för Funnet 



C 8 H 7 Br0 3 . I. II. 



C 41,59 41,66 — % 



H 3,03 3,26 — » 



Br 34,5 8 34,8 9 » 



Monoximen (p-brombenzoylformoxiin) är redan förut be- 

 skrifven. 1 ) 



Dioximen (parabromfenylglyoxim), 

 Br . C 6 H 4 . C(NOH) . CH : NOH. 



Monoximen och klorvätesyrad hydroxylamin fingo inverka pä 

 hvarandra i alkohollösning vid vanlig temperatur. Efter om- 

 kring ett dygn försattes blandningen med vatten i små portipner, 

 till dess kristaller började afsätta sig. Den på detta sätt ut- 

 fälda dioximen bildade efter omkristallisering ur benzol små, 

 ytterst fina, hvita nålar, som konstant smälte vid 169 — 170°. 

 Föreningen är lättlöslig i alkohol och aceton, svårlöslig i benzol. 



Analys: 

 I. 0.1894 gr. gaf 0.2728 gr. kolsyra och O.0511 gr. vatten. 



II. 0.2082 gr. gaf 20.6 kem. kväfgas, mätt vid 16° och 746 mm. 



') H. G. Söderbaum: Om några aromatiska isonitrosoketoners förhållande till 

 ättiksyreanhydrid och acetylklorid. Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. 1892, 50(3. 

 jt af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 50. N:o .1. 4 



