260 KELLGREN, TRÄDGRÄNSERNA I VARA SYDLIGA FJÄLLTRAKTER. 



tallens klena återväxt vid barrträdsgränsen talar indirekt för 

 en förskjutning. Så träffar man allmänt förtorkade tallar, s. k. 

 »torrakar», ofvan tallskogen samt uti det smala granbälte, som 

 oftast utbreder sig ofvan denna. Om orsakerna till denna för- 

 skjutning i tallens höjdgräns vågar jag ej uttala mig, all den 

 stund man bar att misstänka inverkan från människans sida, 

 men inga som hälst reminiscenser finnas härom. Ett faktum 

 är emellertid, att någon återväxt af tallskog i Tennadalen öfver 

 700 meters höjd ej i mannaminne kunnat iakttagas. Vidare 

 finnas äfven bevis derför, att äfven björken fordom gått högre 

 än nu, något som talar för en klimatförändring, då det ju ej 

 finnes anledning misstänka en sköfling af detta träd, åtminstone 

 ej vid dess öfre gräns. 



Betrakta vi omstående karta öfver det undersökta området, 

 finna vi att granen härstädes har en utpräglad vestgräns, som 

 från Härjedalen drager sig mot sydvest in i Norge söder om 

 Fämund. Vester härom förefinnes alltså en tallregion i Wah- 

 lenbergs l ) mening; i vissa delar af Härjedalen och Norge är 

 dock denna nu försvunnen. Det råder alltså i Skandinaviens 

 sydliga fjälltrakter samma egendomlighet med hänsyn till barr- 

 trädens utbredning som i Lappland, något som man 2 ) velat draga 

 i tvifvelsmål. Af anförda observationer framgår dessutom, att 

 gränsen för det område, der granen bildar barrträdsgränsen, sam- 

 manfaller med ofvan nämda vestgräns, hvilket bevisar, att denna 

 ej kan vara orsakad af några terrängförhållanden. Beträffande 

 jordmånen har jag ofvan framhållit, att genom dess ogynnsamhet 

 granens inträngande visserligen kunnat fördröjas men ej förhindras, 

 och om klimatet känner man i dessa trakter allt för litet för att 

 deraf kunna draga några slutsatser med hänsyn tili den i fråga 

 varande tallregionens orsaker. Dessa låta emellertid lättast för- 

 klara sig ur synpunkten af granens invandringshistoria. Såsom 



') G. Wahlenberg, Flora Lapponica, Berolini 1812. 



2 ) Jmf. A. O. Kihlman, 1. c. sid. 251, der han med stöd af spridda uttalanden 



(Einzelberichten) anser för säkert, att en tallregion i dessa trakter ej finnes 



utvecklad. 



