264 TH0RSTENS0N, CALAMAGROSTIS- OCH C AREX-HY BRIDER. 



Palese in apicem obtusiusculum sensim et sat longe attenuatae 

 (intermed.). Pili sat aberi (interm.), dorsum palece exterioris 

 liaud tegentes (C. arund.); dimidiam paleam circiter cequantes 

 (interna.); pili rudimenti floscali ceteris paullo longiores (proxime 

 C. str.). Avista infra medium dorsi palese exiens; ceterum in 

 variis speciminibus spiculisque vario modo inter notas paren- 

 tum vacillans, vulgo + geniculata, subtorta (prox. C. arund.), ter- 

 tia parte paleam, spicula?n paullo superans (interm.), rarius 

 palea duplo longior aut fere recta et in spicula inclusa. — 

 Sterilis. — Dalarö, par. Österhaninge, prope Stockholm, 1892. 

 Det i ej så ringa grad polymorfa slägtet Calamagrostis låter 

 — åtminstone hvad vidkommer dess skandinaviska arter — i 

 trots af all variation utan svårighet uppdela sig i 2:ne naturliga 

 hufvudgrupper, skilda, ej genom en eller annan utprägladt di- 

 stinkt och oåterkallelig karakter, men genom en hel serie mindre 

 markerade och dock som det tycks i ganska trogen korrelation 

 till hvarandra stående egenskaper. Förbundna med hvarandra 

 äro åter dessa grupper dels genom en och annan legitim mellan- 

 form, dels genom bastarder. Den ena af dessa sektioner, hvilken 

 i Skandinavien såsom fullt typiska räknar endast tre arter: Q. 

 epigeios Roth, C. phragmitoides Hn. och C. lanceolata Roth, 

 framstår habituelt genom högre, flerledade, ofta greniga strån, 

 öppnare vippor och skärmfjäll, utdraget smalspetsade småax och 

 i öfrigt genom i förhållande till skärmfjällen korta, med hvar- 

 andra olikstora, mjukt och tunnt hinnaktiga blomfjäll, långa 

 blomfjällshår (vanl. längre än fjället), i allmänhet från fjällets 

 öfre hälft utgående borst, sällan förefintligt ämne till 2:dra 

 blomma samt slutligen genom något senare blomningstid. Den 

 andra gruppen omfattar af skandinaviska arter såsom fullt ty- 

 piska: C. strida P.B., C. lapponica Hn., C. clialybaia Fr., C 

 varia P.B. och C. arundinacea Roth. Hos dessa äro i all- 

 mänhet stråna mindre högväxta, med endast 3 mera utveck- 

 lade internodier, ogrenade, vipporna och skärmfjällen vid frukt- 

 mognaden i allmänhet slutna, småaxen mindre utdragna — 

 kortspetsade ; blomfjällen föga kortare än skärmfjällen och sins- 



