268 THORSTENSON, CALAMAGROSTIS- OCH CAREX-HYBRIÜER. 



vecklade rotsystem. Tuf'van i sin helhet räknade samtidigt öfver 

 100 vippbärande strån; af dessa ha 50 undergått detaljerad 

 granskning. 



Strån. 1 ) C. arundinacea: oftast talrika, tätt tufvade, van- 

 ligen 1 — 1 Y 3 meter höga, i förhållande till sin längd smala, 

 jemförelsevis veka. C. strida: än fä och glest tufvade, än iso- 

 lerade, 40 — 80 cm. höga, jemf. grofva (hos vanliga former;, 

 styfva. C. arundinacea x C. strida: talrika, teml. glest tufvade, 

 90 cm. — 1 m. höga, mycket smala i förhållande till sin höjd, 

 temligen veka. — JBladskifva. C. ar.: bred (den näst öfversta 

 7 — 8 mm.), lifligt, vanligen ljust grön, öfverhufvud fint, ej upp- 

 höjdt nervig, und. förstoring med ytterst fina, tilltryckta borst» 

 för öfrigt stundom glest långhårig; vid basen något snedt sam- 

 mandragen; torkad hopviken med något inrullade kanter. C. 

 str.: smal (den näst öfversta 3 mm.), grågrön, upphöjdt nervig, 

 und. förstoring med täta rader af fina, uppstående borst, för 

 öfrigt glatt; mot basen ej sammandragen; vid torkning hoprullad. 

 C. ar. x C. str.: smal (den näst öfversta 4 mm.), dunkelgrön, 

 upph. nervig (dock mindre än hos föreg.), und. förstoring med 

 fina, glesa, tilltryckta borst, för öfrigt glatt; emot basen föga 

 eller icke afsmalnande; vid torkning närmast som hos C. ar. 

 — Bladsnärp. C. ar.: något utdraget hos alla tre de öfversat 

 bladen. C. str.: mycket kort, endast hos det öfversta bladet 

 något utdraget. C. ar. X C. str.: temligen utdraget hos de båda 

 öfversta, men alltid mycket kort (stundom nästan omärkligt) hos 

 det nedersta. — Bladslida. C. ar.: sträf, stundom hårig efter 

 hela sin längd, alltid dock med ett par täta hårtofsar på rygg- 

 sidan vid slidmynningen, 2 ) dessa hårknippen å stråbladen tjockast 



') De karakterer, som här ofvan ej äro vidrörda, äro antingen gemensamma för 

 alla tre formerna eller af alltför ringa distinktiv betydelse. 



2 ) Denna karakter är, såvidt jag kunnat finna, alldeles säregen för C. arundina- 

 cea och dess närmaste samslägtingar, C. chalybaa och C. varia, samt åt- 

 minstone för den förstnämda fullt konstant (för den sistnämda deremot icke). 

 I öfrigt återfinnes den endast, ehuru i mindre utpräglad grad, hos de hybrider, 

 i hvilkas bildning C. arundinacea ingår och för hvilkas första igenkännande 

 den ofta utgör en god vägledning. 



