ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 9 3, N:0 4. 269 



ett stycke från kanten, åt bladets midtellinie till. C. str.: glatt; 

 utan hårtofsar vid slidmynningen. C. ar. X C. str.: glatt (ytterst 

 sällan gleshårig), men alltid med ett par tydliga, om ock glesare 

 hårluggar vid slidmynningen, dessa hos stråbladen sittande i 

 kanten af de temligen små bladöronen. 1 ) — Vippa. C. ar.- 

 jemförelsevis glesblomstrig, skiftande i rödgrått och hvitgrönt, 

 vanligen glänsande. C. str.: tätblomstrig (småaxen stundom 

 liksom hoppackade och vida talrikare än hos C. ar.), gulbrun 

 eller blekt gulgrå, någon gång dragande i violett eller ock mörkt 

 rödbrun, glanslös eller nästan glanslös. C. ar. x C. str.: något 

 tätblomstrigare än hos C. ar., men mycket smal (hvilket torde 

 bero, utom på spädheten af de former, från hvilka hybr. sanno- 

 likt härstammar, också derpå, att de relativt få (jfr. C. ar.), 

 småaxen äfven äro temligen små (jfr. C. str.)); till färg och 

 glans än och oftast närmande sig C. ar., än åter C. str.> 

 och det stundom å samma exemplar, så att samma vippa 

 kan visa både rödgrått, grönt och brunt, de förra dock öfver- 

 vägande. — 



Stödbladämnet vid vippans nedersta fästpunkt (hos alla tre for- 

 merna tillfälligtvis utvecklande sig till slida, med eller utan kort 

 skifva). C. ar.: vanligen föga framträdande, ofta representeradt en- 

 dast af en hel eller half, vanligen mörk, ringförmig upphöjning. C. 

 str.: ofta starkt framträdande, 1 — 2 mm. högt och genom sin hvita 

 färg (särskildt i friskt tillstånd) tydligt afstickande mot strået. 2 ) C. 

 ar. X C. str.: än intermed. mellan nyss beskrifna former, än snarlikt, 

 det hos C. ar., än åter lifligt erinrande om C. str.; vanligen ljust. 

 — De två nedersta lederna af axf 'ästet. G. ar. : vanligen nästan 

 liklånga. C. str.: ofta oliklånga, i det den nedersta är betydligt 

 längre. C ar. X C str.: endast något oliklånga. — Den längsta 

 af de från nedersta fästpunkten utgående vippgrenarne hos C. ar. 

 ofta betydligt längre än nedersta axfästleden och nående upp till 



') Hos såväl C. arund. som hybriden är denna hårighet tätare och jemnare å skott- 

 bladen än stråbladen, å det öfversta af dessa sistnämda åter ringa eller ingen. 

 Denna olika fördelning å olika, men bestämda blad tycks — likasom olik- 

 heten i samma hänseende , de båda växtformerna emellan — stå i samband 

 med bladväfnadens olika konsistens i resp. fall. Der denna är fastare, mer 

 fibrös, tycks ock hårigheten utveckla sig rikare. 



2 ) Jfr den hos denna art ofta långt utdragna nedersta axfästleden. 



