ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1893, N:0 4. 277 



m. m. bildad fastare upphöjning i den sänka marken, står dess 

 illegitima afkomling i — åtminstone sådan den ter sig under 

 vegetationstiden — en enda, stor och rik tufva, sökande för sina 

 höga, späda strån stöd och hägn mellan de närstående buskarnes 

 stammar och löfverk. Det är ju den lokalitet, man kunde vänta 

 för ett korsningsalster af C. arund. och C. strida. I omedelbart 

 grannskap af densamma sta vid de nämda trädrötterna sådana 

 växter som Oxalis, blåbärsris och Potentilla Tormentilia, men 

 äfven ett par exemplar af Comarum. 



Från nämda sida af moraset stiger nu marken temligen 

 brant uppåt, småningom öfvergående i det egentliga berget. Ett 

 drygt stenkast från morasets kant, uppe på den skogklädda 

 sluttningen påträffas den första, isolerade, tufvan af C. arund.; 

 först ännu ett stenkast högre upp, å krönet af bergåsen, före- 

 kommer den i större mängd. 



Måhända torde det under sådana förhållanden ej vara allt- 

 för djerft att antaga, att det är just från det nämda isolerade 

 exemplaret af C. arund., som hybriden å ena sidan härstammar, 

 så mycket mindre som vissa särskilda egenskaper hos detsamma 

 återfinnas hos hybriden. Så en viss relativ spädhet i strået 

 m. m., hvilken egenskap såsom nämdt i hög grad utmärker hy- 

 briden, så äfven hårigheten hos dess bladslidor — alla öfriga 

 å lokalen i fråga befintliga exemplar af C. arund. ha sträfva, 

 men hårlösa slidor — , som ju ock konstaterats hos ett par strån 

 af hybriden. Stöd hemtar slutligen ock ett sådant antagande 

 från den erfarenhet, som lär, att dispositionen för hybridbildning 

 är särskildt gynsam, der den ena stamarten förekommer i ringa, 

 den andra i stor mängd. 



Vidare torde ock med något skäl kunna uttalas den för- 

 modan, att C. arund. här fungerat som o 71 -, C. strida, bland 

 hvars exemplar hybriden står, som $-planta. I motsatt fall 

 skulle, då någon annan C. str. ej fins i närheten, frömjöl från 

 den sistnämda arten först ha förts uppför höjden och lyckats 

 påträffa samt befrukta den der växande C. arund., hvarefter åter 

 den sålunda uppkomna frukten skulle fått tillfälle att komma 



Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 50. N:o 4. 4 



