280 THORSTENSON, CALAMAGROSTIS- OCH CAREX-HYBRIDER. 



granskning lätt visar sig, närmast en del af denna grupps arter 

 — i trots af sin tufviga växt och i trots af all omisskänlig affin 

 eller analog frändskap med former sådana som t. ex. C. sylvatica 

 Huds., C. flava L., C. pallescens L. Blott ett o^-ax till, och C. 

 Pseudocyperus skulle ej förefalla som någon främling inom Vesi- 

 carieernas utpräglade grupp. 



Men gå vi denna art närmare in på lifvet, torde vi finna, 

 att den i viss mån fyller äfven detta vilkor, att den i sjelfva 

 verket är en förstucken Vesicarié. Mellan de många* Q-axen 

 och det enda, terminala tf-axet finnes nästan alltid åtminstone 

 ett blad- eller borstlikt, men axlöst stödblad. Till toppaxet 

 kan detta blad ej gerna höra, då det förra hos Carex aldrig, 

 vare sig hos Mono- eller Polystachyce uppträder med något 

 sådant eller ens med något till form eller färg mer modifieradt 

 basfjäll, äfven der, hvad beträffar Polystachyce, alla sidoax, som 

 ej ha utveckladt stödblad, dock äro försedda med ett dylikt 

 rudiment dertill. För öfrigt sitter här ifrågavarande stödblad 

 ofta på ett betydligt afstånd från o^-axet (stundom närmare 

 öfversta $-axet) samt är örtartadt, ofta flernervigt. Återstår 

 då att anse detsamma, som vanligen i vecket har en, någon 

 gång två till tre cf-blommor, såsom markerande ett axämne, 

 som ej kommit till utveckling — hvartill motsvarigheter ju 

 finnas hos andra Carices, närmast den i flere afseenden med C. 

 Pseudocyp. analoga C. vesicaria, hos hvilken det mellersta cf- 

 axet ofta företrädes af ett dylikt axrudiment. Likasom ofta nog 

 y hos sistnämda art kommer då och då äfven hos C. Pseudocyp. 

 detta axämne till utveckling i ett vanligen kort, nästan oskaf- 

 tadt och derför — äfven hos denna art, med dess vanligen hän- 

 gande iuflorescens — mer eller mindre upprätt ax. 



Att axbildningen hos C. Pseudocyp. i och med detta ämne 

 ock börjat inträda inom den mashdina sferen, derpå tyder ju 

 redan den omständigheten, att, såsom förut nämts, det outveck- 

 lade axet nästan alltid representeras af en (^-blomma. Någon 

 gång sitter der dock innanför stödbladet i stället för en tf- 

 blomma ett eller ett par fruktgömmen, någon gång ock q 71 - och 



